12 
granitporfyr eller en skiffrig, porfyrartad syenitgranit, genom 
sin skiffriga struktur ganska lik gneis, hvarmed den val ocksa 
blifvit forblandad. Westling anfor (se Holmberg, L c. p. 
149), att vid Kallenautio, afvensom pa vestra sidan om Na- 
sijarvi soder oin Kuru, en gneis forekommer, inneslutande 
storre och mindre chloritstycken. Detta forklaras liitt derige- 
nom, att denna s. k. gneis sannolikt ar intet annat an en 
skiffrig granitporfyr med inbaddade fragmenter af chlorit- 
skiffer. 
Skifferbildningen i Messuby soclten (se profilen fig. 3). 
Denna har enahanda utstrackning som den i Orihvesi, men 
ar nagot annorlunda sammansatt. Vid Sorila tinner man 
tunnskiktad lerskiffer, omvexlande med felsitskiffer (halle- 
flinta) i nagot tjockare skikter. Lerskiffern fortfar, delvis 
ofvergaende i glimmer skiffer, ung. 1 verst i NNV-lig riktning, 
hvarefter en gra, stundorn nagot hornblendehaltig felsitskiffer 
vidtager, livilken ater efterfoljes af en rod felsitskiffer, pa 
sina stallen ganska lik kiselskiffer, men tydligt skild fran 
denna genom sin smaltbarhet for blasroret. Felsitskiffern ge- 
nombrytes af en omkr. 500' maktig gangstock af rod granit. 
Samma slags granit vidtager norr om skiffertormationen, och 
ar utan tvifvel orsaken till dess uppresning. I narheten af 
denna granit blir felsitskiffern tydligt glimmerhaltig samt 
blir till utseendet snarlik den invid Brockengraniten i Harz 
forekommande metamorfosen af gravacka, som ar bekant 
under namn af hornfels. 
Den eruptiva bergarten har visserligen fullkomligt ut¬ 
seendet af en granit med foga eller ingen skiffrighet, men 
visar sig genom sin brunroda orthoklas och sin bar och der 
forekommande porfyrartade struktur vara analog med den 
mera granitlika varieteten af rapakivi, pa grand hvaraf den 
saledes utgor en del af den stora granitporfyrformationen. 
