11 
Ofvannamnde iakttagelse af granitporfyrbrottstycket i 
syenitgraniten synes mig lemna en forklaring pa de egendom- 
liga, morka, hornblendehaltiga, men fran sjelfva bergmassan 
tydligt skilda sammanhopningar, som forekomma ofverallt i 
syenitgraniten. Pa grand af sin kantighet kunna de nem- 
ligen svarligen hanforas till kategorin af konkretioner (pseu- 
dofragmentara konkretioner enl. Naumann, Lehrb. I p. 427), *) 
utan torde de helt enkelt, i enlighet med Cottas forklaring 
af analoga foreteelser i andra syenit- och granitaflagringar 
(Geol. Fragen p. 186), kunna forklaras sasoin brottstycken 
af granitporfyr, impregnerade med hornblende ur syenitgra¬ 
niten. Denna asigt synes mig samycket hellre bora anta- 
gas, som man stundom tinner verkliga koncentrationer af 
hornblende i bergarten, tydligt skilda fran de nyssnamnda 
genom sin afrundade form ock sin otydliga begransning 
mot den omslutande bergmassan. 
Syenitgraniten fortsattes i nordlig riktning utmed den 
bergstrackning, hvaraf profilen (fig. 2) utgor en del. Unge- 
far 3 / 4 mil fran Orihvesi by till Kallenautio afskares denna 
bergstrackning af landsvagen. Den utgores har af en ofver- 
gangsbergart mellan syenitgranit och granitporfyr, som an- 
tingen kan betecknas sasom en skiflrig, horublendehaltig 
*) Med namnet konkretion synas mig endast sitdana konoentra- 
tioner inom en bergmassa kunna betecknas, hvilka hafva en afrundad, 
sferoiidisk form, och for det mesta innesluta en karna af annan be- 
skaffenhet an den omslutande delen. S&dana aro de i gneisgranit 
vid Tammerfors och Lammintaka i Karkku forekommande (se Geogn. 
lakt. 1. c. p. 65 och 72). Dylika har jag fnnnit i en flasrig gneis 
eller gneisgranit i narheten af Kesso i Kangasala, iifvensom i en horn- 
blendehaltig gneisgranit vid Ahtijiirvi i Hauho. De innehMla icke sal- 
lan en kiirna, som p& den forvittrade bergytan ar liitt att skilja fr&n 
det yttre omholjet genom en rannformig fordjupning, hvilken antyder 
att emellan dessa en massa af losare konsistens forefinnes. 
