10 
grundmassan kornig, och bergarten derigenom mera granit- 
artad. Bergarten soder om skifferbildningen ar ater en tyd- 
ligt utpraglad granitporfyr, i det nemligen uti en granitisk 
grundmassa af medelkornigbet stora orthoklastvillingar aro 
utsondrade. Uessa hafva icke nagon bestamd riktning; dock 
foreter afven denna porfyrmodifikation en nagot skiffrig struk- 
tur i riktning fran O-V, betingad af de svarta glimmerla- 
mellerna. Den innesluter fragmenter af skiffer, samt inne- 
haller sasom accessorisk bestandsdel turmalin i tydliga pris- 
matiska kristaller. Den fortsattes anda till narheten af Ponsa 
eller ofver en stracka af ornkr. y 2 mil, dock vid gransen 
mellan Orihvesi och Kangasala afbruten af gneis-granit eller 
gneis med pegmatitgangar. 
Yid Orihvesi fann jag ett storre brottstycke af granit¬ 
porfyr, inbaddadt i syenitgranit. Detta brottstycke var son- 
derspjelkt, ock i den salunda uppkomna sprickan hade syenit- 
massan intrangt. Derjemte var granitporfyren vid sprickans 
vaggar tydligen impregnerad med hornblende. Ett liknande 
forhallande eger rum med de i granitporfyren inbaddade 
brottstyckena af skiffer, i det att man stundom finner granit- 
porfyrmassan hafva inbrutit i remnor deri samt afsatt falt- 
spat uti den angransande skiffern. Detta lemnar en ledning 
vid forklaringen af skifferns ofvergang i gneis invid gransen 
till den sodra granitporfyraflagringen (se ofv.). En analog 
afsattning af frammande amnen har jag iakttagit vid en peg- 
matitgang i gneisen vid Sillanpiia i Langelmaki, i det nemli¬ 
gen gneisen vid gransen mot pegmatiten var impregnerad 
med samma hvita glimmer som forekommer i denna sist- 
namnda. Dessa impregnationer forklaras latt med antagande 
af Scheerers asigt om granitens bydatopyrogena bildning, 
hvilken blifvit bestyrkt genom Sorby’s mikroskopiska och 
Daubrees kemiska undersokningar (Zirkel 1 c. II p, 374). 
