6 
basiska natur m&ste bildat det undre lagret och salunda sed- 
nare utbrutit an granitporfyren, sasom fallet i allmanhet ar 
med tvenne i nara relation till hvarandra staende bergbild- 
ningar af olika kemiska karakter (se Zirkel, Lehrb. d, Petrogr. 
I p. 474). 
Att for ofrigt terrangen rundtomkring den nordliga an- 
dan af Langelmavesi utgores af en helt annan (nyare) geolo- 
gisk bildning an den i trakten omkring den sydliga delen, 
utvisas redan af de orografiska forhallandena. Den forra ar 
nemligen ganska kuperad: hoga berg omvexla standigt med 
tranga dalder, under det att den sydliga halften ar jemforel- 
sevis mera flack. 
I mineralogiskt hanseende ofverensstamma de ifraga- 
varande bergarterna deruti, att de hvardera innehalla saval 
orthoklas som oligoklas, dock i olika proportioner, sa att 
bos granitporfyren den forra, bos syenitgraniten ater den sed- 
nare bestandsdelen ar den ofvervagande. De tvenne falt- 
spatsarterna aro vanligen utbildade sasom tvillingar enligt 
Carlsbaderlagen, saint atskiljas latt dels genorn oligoklasens 
karakteristiska tvillingsstreckning, dels genom dess farglos- 
het, da derernot orthoklasen mestadels har en brunaktigt rod 
farg. Denna farg hos orthoklasen afvensoin den porfyrartade 
strukturen paminna mycket om rapakivi, hvari granitporfyren 
i sjelfva verket ofvergar: vid Wilkkila invid Langelmavesi’s 
nordliga anda finner man nemligen en karakteristisk rapa¬ 
kivi med orthoklas-kristaller omgifna af oligoklas. Haraf 
synes, att den under namn af rapakivi bekanta graniten utgbr 
en integrerande del af granitporfyrformationen. Enligt West- 
lings undersokningar (se Holmberg 1. c. p. 120) stracker sig 
en rapakivi-region fran Lankipohja i nordvestlig riktning anda 
Kuortane samt vesterut ofver Keuru, Jamsa och Laukkas. 
Ja annu i Rautalampi (1. c. p. 211) och Suonenjoki (1. c. p. 
