101 
ur den embetsberattelse u ), hvari T. Dahll redogor for sina 
ar 1867 utforda undersokningar. 
Efter att den 23 Maj hafva anlandt till Alten oeh der- 
ifran hafva rest ofver till Karasjok, kunde jag, berattar forf., 
efter fa dagar borja med undersokningarna. Det viste sig 
snart att all sand i dalgangen ar guldforande, men i sa ringa 
grad, att det ej kan tillgodogoras: guldet observeras knap- 
past vid vaskning pa spade. Deremot tratfas jamforelsevis 
mera guld i ett lager af sma rullstenar, bland hvilka man 
isynnerhet tinner nagra, som besta af hvit qvarz, rod granit 
och linser af grafit. Dessa tyckas forekomma temligen kon- 
stant i den nedre delen af Karasjokdalen och ligga litet 
ofver elfvens medelstand i en magtighet af 2 " till 4'. Ka¬ 
rasjok flyter 2 a 3 mil genom en sandslatt, som ar */ 4 mil 
bred, och bildar S-formiga bojningar liksom alia elfvar, 
hvilka med svagt fall flyta genom lost material. Salunda 
Annas der pa denna strackning 25 nas eller uddar, vid hvil- 
kas spetsar guldet lattast triilfas, emedan det ofverliggande 
sandlagret der blifvit bortvaskadt. — --Sedan jag orien- 
terat mig fullkomligt rorande guldforekomsten i det nedre 
af Karasjokdalen, begynte jag undersoka vidare kretsar. Jag 
bereste forst Anarjok, som ar guldforande med smarre af- 
brott anda fran Karasjoks mynning upp till ett litet stycke 
ofvanom sin forening med Skietschemjok, hvarefter den till 
7 a 8 mils strackning flyter pa norsk grund. Nedre delen 
at densamma liknar i alia hanseenden Karasjok: hoga ban- 
kar af fin sand pa hv.ardera sidan af den S-formigt flytande 
elfven och ett grofre gruslager litet ofvanom medelvatten- 
standet, mer och mindre guldforande. Fran Buddasguoikka 
") Tellef Dahll: Om guldet i Finmarken og Stenkulet i Lofoten 
Christiania „Morgenbladet" N:o 253 for den 13 Septemb. 1867. 
