134 
med instrodda granater. Afven inom vart lappska granulit- 
gebit traffas denna typiska varietet pa Here vidt skilda 
punkter, t. ex. vid Tana i de 400' a 500' hoga bergshojderna 
Ailikasvarre omkring 2 mil nedanom Outakoski, pa hojderna 
af Autschigais och Kuarvkodsch uti Muotkatunturifjallen, vid 
Rovotoskoski uti Lemmenjokidalen, pa flere stallen langs 
Ivalo sasom langs Jarnaskonkaat 30 a 33 verst ofvanom 
Kultala, vid Kiehtajakoski vidpass 27 verst ofvanom Kultala, 
invid samt 3 och 4'/ a verst nedanom Kultala, vid Ritakoski 
9 a 10 verst nedanom Kultala, vid Palsinoja 3 a 4 verst 
ofvanom dess utflode i Ivalo, uti Palsitunturihojderna och 
slutligen uti Vahtamapaa oster om Luttojokis kallor o. s. v. 
En hvit eller blagra stundom nagot genomskinlig ortoklas 
bildar den smakorniga till finkorniga, nagon gang med qvarz 
impregnerade grundmassan, i hvilken plattryckta korn eller 
linser och lameller af gra och hvit qvarz ligga inbaddade 
och forlana blandningen en mycket tydlig skiffrigliet; till 
dessa bestandsdelar salla sig i mer och mindre riklig mangd 
instrodda roda och bruna granater af mikroskopisk litenhet 
till vanligen V” a 2'" i diameter med ej sallan afrundade kan- 
ter och horn 24 ). Genom dessa liufvudbestandsdelars vexling 
Abth. Gotha 1863, sid. 335 o. If. — H. Credner: Elem. d. Geologie. 
Leipzig 1872, sid. 82. — B. v. Cotta: Die Gesteinslehre. 2:te Aufl. Frei¬ 
berg 1862, sid 164. — J. R. Blum: Lithologie, Erlangen 1860, sid. 
145 o. ff. 
?1 ) Sp. v. a en storre qvantitet sma stycken af en sadan hvit fm- 
koruig granulit med strodda sma ljusroda granater, tagen vid Ivalo 4 1 /* 
v. nedanom Kultala, befanns vara — 2,62. En a samma granulitart an- 
stalld men tillfalligtvis ofullandad bauschanalys gaf foljande resultat: 
Kiselsyra . 74,u 
Lerjord.15, u 
Jernoxidul.0,62 
Kalk.0,68 
