147 
denna afhandling. Men de anforda iakttagelserna utvisa afven 
pa det otvetydigaste att granulitformationen hos oss utbreder 
sig, sasom a kartan antydes, i ett bagformigt balte, hvilket 
langst i norr bar en nord-sydlig utstrackning, men sedan 
mellan Lemmenjoki och Ivaloelf gor en bojning mot sydost 
och i denna riktning fortsiitter allt vidare osterut ofver Rau- 
tustunturi fjallstrackningen. Huru langt detta balte inskjuter 
norrut ofver Tanaelf uti Norska Finmarken och soder om 
Inari sjo fran Rautustunturi osterut ar tillsvidare outredt. 
Deremot har jag haft tillfalle att gora nagra observationer, 
som atminstone ungefarligen antyda, hvar granserna i oster 
och vester for denna formation bora sokas, Af de i det fo- 
regaende redan antydda granspunkterna vid Tanaelf, Vasko- 
joki och Ivalo synes namligen att vestra gransliuien bor upp- 
diagas fran trakten ‘/a mil nedanom Ischkorasjoks utflode i 
Tana soderut ofver Vaskojoki ungefar 1 mil ofvanom Kurtto- 
joensuu samt vidare kring kallbackarne af Lemmenjoki ner 
till Ivalo, nagra verst nedanom Repojokis mynning. De an- 
gifna strykningsforhallandena visa att granuliten harifran fort¬ 
satter i sydostlig riktning; och att den sydvestra gransen 
hiii bor sokas narmast soder om Ivalodalen framgar deraf. 
att vid Kivioja nagra verst ofvanom dess mynning och so¬ 
derut uppfor densamma icke vidare framtrader nagon gra- 
nulit, utan gneis- och hornblendeskifterarter likasom vid Tana 
och i trakten kring Repojokis sammanflode med Ivalo. En- 
dast dessa sistnamnda bergarter afvensom granit har jag ob- 
serverat vidare soderut i trakten kring Vaulolampi och Ki- 
' V1 0jas kallbackai’. En slutlig granspunkt pa sodra sidan for 
granuliten hafva, vi i trakten kring kalian af Kiilooja, en 
biback till Tolosjoki, som fran soder utgjuter sig i Ivalo. 
Derstades har jag observerat granuliten sydligast pa sodra 
sbittningen af Ahonpaavaara (Rautustunturi); langre soderut 
