152 
brottstycken af de angransande genombrutna bergarterna, 
en foreteelse, som afven larer blifvit observerad bos den 
sachsiska 45 ), men som jag icke heller nagonstades iakttagit 
hos den lappska granuliten. — Men afven skiktningen, hvilken 
hos den lappska likasom enligt Naumann 4 «) hos den sach¬ 
siska granuliten ej sallan ar utbildad till hogsta grad af 
fullkomlighet och som till riktningen hos bada sammanfaller 
med skiffrigheten, synes mig icke val kunna forlikas med 
asigten om granulitens eruptiva natur. Eller skall da detta 
ej mindre for de kristalliniska skiffrarna, inclusive gneisen, 
an for de rent sedimentara aflagringarne sa ytterst vigtiga 
kriteriurn ena gangen kunna framhallas i all sin betydelse 
och den andra gangen fullkomligt asidosattas, da det icke 
synes vilja lampa sig for nagon viss teori eller forut fattade 
forslagsmeningar? Ingalunda! Teorierna ma icke tillampas 
utofver den grans, de faktiska forhallandena tillstadja, och 
man far icke forgata Berzelii yttrande: „ visserligen sager 
man att hypotheser aro broar till sanningen, men de aro 
oftare gangstigar, som leda rakt derifran“. (Arsber. 1841). — 
Val ar det sant att de nyss papekade struktur- och lagrings- 
forhallandena icke ofverallt framtrada lika omisskanneligt: 
skiktningen ar mindre tydligt utbildad i samma mon, som 
planparallelstrukturen, men annu mer der bestandsdelarne 
till farg, korn och aflagring visa ringa eller ingen vexling 
samt slutligen och i all synnerhet da i petrografiskt han- 
seende fullkomligt olika bergarter eller varieteter icke intrada 
i lagervexling med hvarandra. Savidt jag funnit, ega dock 
motsatta forhallanden nog allmant rum inom det lappska 
granulitgebitet, for att icke kunna lemnas obeaktade, da 
K ) Naumann: anf. st. 
46 j Naumann: Geognosie I. sid. 553. 
