170 
gores vasentligen af en rod- ocli gulaktig faltspat, pa hvilken 
stundom den karakteristiska tvillingsstreckningen kan iakt- 
tagas, hvilket utvisar att grundmassan atminstone delvis ut- 
gores af plagioklas; liartill salla sig gra och hvit qvarzit 
samt ett och annat korn af brun granat. Blagra qvarzit 
upptrader harstades dessutom i kortlar och adror. 
Langs Karinivat, 60 a 58 verst ofvanorn Kultala fore- 
kommer hogre upp en rodgra medelkornig glimmergneis, som 
Stryker N 40° V. med 35° fall mot NO, och nagot lagre ned 
smakornig morkgra hornblendeskiffer, som hufvudsakligen be- 
star af svartgron hornblende och gra, stundom rodaktig falt¬ 
spat, med bar och der instrodda sma korn af jernkis; strykn. 
N—S. med 35° stupning mot 6. — Mellan hornblendeskiffer- 
lagren inskjuta tjocka bankar af en kottrod, delvis felsit- 
artad granit, som bestar af rod faltspat och gra qvarz med 
strodda korn af gron hornblende samt mikroskopiskt fina 
korn af magnetit och titanjern; bergarten forklyftas oregel- 
bundet. Denna finkorniga granit liar jag sedermera vid en 
noggranare granskning funnit guldforande. k en stuff, tagen 
ett stycke nedanom Yli Karisuanto, a norra stranden af 
Ivaloelf, vidpass 58% verst ofvanorn Kultala, synas med blotta 
ogat men mycket tydligt under lupen sma insprangda flittror 
af guld. De sitta dels fritt dels tillsaminans med fina korn 
af titanjern i den pa detta stalle serdeles qvarzrika felsit- 
massan. Anmarkningsvardt ar, att jag forgafves letat efter 
guldflittror a flere an ett stalle pa denna stuff, ehuru den- 
samma ofverallt innehaller mikroskopiska korn af magnetit 
eller titanjern. Oaktadt nu dessa senare, hvilka standigt fore- 
komma tillsammans med guldet uti Ivalodalens qvartarlager, 
genom sitt upptradande jamte detsamma i denna granit, ytter- 
mera tyckas tyda pa att samma bergart vore det lappska 
guldets moderklyft, synes det mig dock mera sannolikt att 
