171 
guldets egentliga matrix bor sokas i do qvarzgangar och 
adror, som genomsatta narnnda granit; hittills har jag dock 
forgafves letat efter spar af guld uti dessa. Imellertid bor 
likval det nu gjorda fyndet gifva uppslag till och utgangs- 
punkt for nya forskningar, som mojligen skola leda till full- 
standig utredning af denna intreasanta fraga om det lappska 
guldets ursprungliga lagerstallen. Dock lean jag ej under- 
lata att bar uttala en redan lange hyst formodan, ehuru jag 
gerna medgifvet att det ar en pa nog fa omstandigheter 
grundad forslagsmening, naml. att afven de inom den lappska 
granulitforinationen forekommande gangarne och lagerkort- 
larne af qvarzit skola befinnas guldforande och utgorande 
ursprungsklyft for atminstane en del af det uti qvartarlagreii 
■vidt spridda guldet. 
Ovnkring 1 verst liigre ned langs Ala Karisuanto an- 
star en serdeles tunnskiffrig, finkornig mork hornblendeskififer, 
som innehaller nagot faltspat och svart glimmer; strykn. 
N 35° \. med 25° fall mot NO. — Aunu en verst lagre ned 
traffas ater en synnerligen qvarzrik och mera glimmerfattig 
ljusgra gneis, som stryker N 80° Y. med 45° stupning mot NNO. 
Langs Linjansuanto, 54 verst ofvanom Kultala, upptrader 
stangligt skiffrig, finkornig dioritskiffer med svartgron horn- 
blende och grahvit faltspat samt strodda korn af gra qvarz. 
Ungefar 1 verst lagre ned har den antagit ett tydligt grieis- 
artadt utseende, innehaller sma roda gran ater och stryker 
N 50° V. med 40° fall mot NO. Lagre ned ofvergar denna 
bergart smaningom i en medelkornig, nagot tjockskiffrig, men 
bkval stundom i serdeles vackra vagbojda baddar aflagrad, 
rodaktig hornblendehaltig gneis, med N 60° V. strykning och 
^5" stupn. mot NO. Den bestar hufvudsakligen af rodaktigt 
bvit ortoklas och gra qvarz samt bladiga aggregat af svart 
hornblende och nagot svart glimmer, af hvilka sistnamnda 
