174 
och salunda forblifva otillgangliga for en fullstandig under- 
sokning. Att deremot de analogier, som vid ett narmare 
aktgifvande pa det ofvananforda visa sig ega rum i de skilda 
elfdalarne, genom fortsatta iakttagelser skola framtrada mera 
omisskanneligt, borde val kunna forutsattas. 
Sasom den bifogade profilen utvisar, bar jag for Ivalo- 
dalen forsokt en fordelning af det liela pa skilda grupper. 
Denna gruppering grundar sig dock icke sa mycket pa de i 
det foregaende beskrifna enskilda iakttagelserna, som fastmer 
pa en genom omedelbar askadning vunnen uppfattning af 
de skilda gruppernas sa att saga olika allmanna habitus, 
hvilken svarligen eller alldeles icke lean beskrifvas. Uti 
Lvalodalen ofvanom Repojokis mynning bar det salunda synts 
mig mojligt och naturligt, att serskilja fyra underafdelningar 
eller zoner, narnligen i trakten narmast Korsatunturi ett 
hornblendeskiffer-omrade med underordnade partier af qvar- 
zitskiffer, derefter fran trakten kring Ivalo Eriks till nagra 
verst nedanom Naskamajoki ett fait af glimmer- och horn- 
blendegneis med spridda lager af hornblendeskiffer; derifran 
vidare osterut anda till narheten af poststugan ett biilte af 
hornblendeskiffer med i lagervexling upptradande granitbaddar, 
och slutligen anda till trakten kring Repojokis mynning en 
zon af hornblendeskiffer och hornblendegneis. 
Men afven for Repojokidalen synes en delvis analog 
gruppering vara mojlig. I dess ofre lopp finner man nam- 
ligen foretradesvis hornblendeskiffer och hornblendegneis, i 
dess mellersta lopp visserligen dessa samma bergai’ter men 
derjiimte mer och mindre magtiga bankar af finkornig ljusrod 
lagergranit, och narmare mynningen slutligen dioritskiffer, 
hornblendegneis och hornblendeskiffer. 
For Vaskojoki och isynnerhet Skietschem-Anarjokdalen 
iiro mina iakttagelser deremot alltfor spridda, sa att jag 
