175 
nodgas afsta Iran forsoket att antyda nagra skilda grupper 
eller zoner inom dessa fait. Har kan jag dock slutligen icke 
lemna oanmarkt, att man saval langs Vaskojoki, narmast 
ofvanom och ett stycke nedanom Vaskojarvi, som langs 
Anarjok afvenledes firmer balten, inom hvilka rod finkornig 
granit i mer och mindre magtiga bankar forekommer in- 
lagrad mellan de forherrskande straterna af bornblendegneis 
och hornblendeskiffer, ett forhallande analogt med hvad 
bar narmast forut blifvit angifvet for Ivalo och liepojoki 
dalarne. 
Pa grand af de anforda enahanda 1 a g r in g &f6 r h a 11 a n dena 
pa vidt skilda stallen och alldenstund jag ingenstades ob- 
serverat, att dessa granitpartier sasom gangar eller utlopare 
skulle genombrutit de omgifvande skifferlagreh, hvilkas stra- 
tigrafiska forhallanden under langa striickor visa sig full- 
komligt orubbade, maste jag derfore, till dess en noggranare 
utredning harutinnan kan vinnas, betrakta granitbaddarne 
sasom integrerande delar inom sjelfva skifferkomplexen, i 
analogi med de likartade forekomster som enligt Giimbel 4y ) 
ega rum fleistades i Bayern (Oberpfalz) och enligt Credner 50 ) 
a norra Michigan-halfon i N. Amerika. — Deremot lean man 
icke frankanna den qvaderformigt forklyftade granitstocken 
i nedre loppet af Skietschemjok och de af skifferlager man- 
telformigt omslutna granithymplarne kring Luppolampi (Vasko¬ 
joki) en eruptiv natur. 
4| ’) C. W. Giimbel: anf. st. sid. 271 o. ff. 
50 ) H. Credner: Die vorsilur. Gebilde d. „Obereu Halbinsel von 
Michigan 1 '. (Zeitschr. d. deutsch. geol. Gesellschaft XXI. 18CU. sid. 
5 20 o. f.). 
