189 
elfdalarne och utbreder sig nedanfor de nyssomnamnda sido- 
bankarne af krosstensgrus. Det utgores namligen af tydliga 
ofver hvarandra liggande skikt eller lager, som besta af sand, 
rullstenar eller med rullstenar blandadt grus, och befinnes 
afsatt i mer och mindre vidstrackta jamna fait eller samladt 
i langstrackta asar, bvilka oftast lopa parallellt med och 
langs elfvarna, men stundom afven stracka sig i bagar tvars- 
ofver dalarne, isynnerhet der dessa hafva en betydligare 
bredd. Afven tinner man detta material i ofver hvarandra 
liggande terasser langs daldernas sidor, samt vid en narmare 
gransltning uti trappformigt uppstigande fait liings dalarnes 
hufvudriktning. Forhallandena i de lappska elfdalarne visa 
sig saledes harutinnan vara fullkomligt lika dem, som enligt 
Kjerulf 59 ) forefinnas i Norges^lfdalar och enligt Paijkulls 60 ) 
iakttagelser uti Klarelfvens dalgang i Sverige. 
Saval den mer eller mindre tydliga skiktningen som ste- 
narnes afrundade form tyda klarligen pa, att detta material 
blifvit bearbetadt och omflyttadt under medverkan af vatten, * 
och en dylik omflyttning och bearbetning paga allt fortfarande 
i de lappska stromdragen isynnerhet under de valdsamma var- 
flodena, ehuru sannolikt i mindre skala an forut. Anmarlmings- 
vard ar den synnerliga enformighet i anseende till lagrens be- 
skatfenhet som dessa grusbankar forete nastan ofverallt i de 
lappska elfdalarne: vid de storre och mindre jordrymningar, 
som af 1868 ars guldletningsexpedition anstalldes pa snart 
sagdt otaliga stallen langs Tanaelf och i Utsjoki dalen, patriif- 
fades nastan utan undantag ett mer och mindre magtigt lager 
af rullstensgrus pa bankarnes kron eller toppar och derunder 
59 ) Th. Kjerulf: Om terrasserne i Norge (IMversitetsprogram for 
forste halvar 1870. Ifristiania 1871. sid. 43). 
6n ) C. W. Paijkull: Om rullstensasarnes bildning (Ofvers. af Yet. 
Ak. Forh. 21 arg. 1864. — Stockholm 1865. sid. 319. o. ff.). 
