196 
svamning och i haftigt strommande vatten; att denna kraft- 
yttring verkat i en rigtning fran N. och NY. till soder, eller 
fran berglandet ned at slatterna; att denna cathastroph in- 
traffat nast fore den, som verkat de egentliga, stora, ge- 
schiebernas (flyttblockens) utspridning, ocb slutligen att de 
tillhora Diluvialbildningen“. Han papekar afven att de 
inom bergiga orter merendels folja hufvuddalarne och deras 
vattenlopp och stundom lopa tvart ofver smarre bergstrackor. 
Uti en senare afhandling om sandasarna 65 ) bar ban vidare 
utvecklat dessa asigter och anfor bl. a. foljande. „ Att asarnes 
botten, savidt som af grafningar kan slutas, bestar af sand 
till ett djup, som atminstone understiger de omgifvande 
olikartade jordhvarfven af lera eller akerjord, hvilka antingen 
upphora vid kanten af sandasen, eller betacka den blott ett 
stycke uppfor dess sidor, hvaraf foljer, att asarne tillhora 
en aldre period, an omgifvande Alluvial-lager. Hufvudamnet, 
som asarne innehalla, ar sallan ren sand, utan denne ar mer¬ 
endels uppblandad med grus och rullsten af olika storlek. 
Denne rullsten har saledes erhallit sin svarfvade, afslipade 
form dels forut och dels under forloppet af asarnes upp- 
komst; men storre flyttsten och afven block, hvarrned van- 
ligen endast ytan otta ar bestrodd, ocb som eljest finnas 
ofver hela landet utspridda, heist pa hojder och backar 
bevisa, att stenfiyttning agt rum, hvilken, hvad de stora 
blocken vidkommer, troligen tillkommit med tillhjelp af fly- 
tande is som strommarne medfort. — — — Alla asar i 
Sverige lopa nastan parallelt fran NV. till SO., eller nara 
intill N. och S. — De aga stundom grenar, som under fort- 
loppet at soder, med spetsig vinkel utga fran hufvudstammen. 
Oruset och rullsten harstammar till en stor del fran norr ut 
6S ) Hiainger: Anf. st. 6:te haftet, sid. 129 o. ff. — Stockholm 1837- 
