198 
Hokfors mot Paskallavik, samt vidare forekomma vid vagen 
till Monsteras, jemte kusten at' Calmar-Lan. Anledning till 
denna formodan ar liemtad af de vallar af kalkklapper, som 
man firmer pa Gottlands strander, af hafvet uppkastade, i 
flere med stranden parallels, sraa ryggar, ofvanom hvarandra 
uppat landet.“ 
Kort forut hade Lyell S6 ) vid sina undersokningar om 
den skandinaviska vallens stigning kommit till den ofverty- 
gelsen, att asarne uti Sverige under landets successiva hoj- 
ning bildats geuom trail norr mot soder flytande kuststrom- 
mar, hvilka mott floder, nedstrommande fran det inre fast- 
landet och belastade med rullsten, sand ocli slam; dessa mas- 
sor hade dervid tvungits att afsatta sig i bankstrackor pa- 
rallela med landets gamla kustlinier. 
En allmannare uppmarksamhet vann dock forst den af 
Sefstrom 67 ) framstallda hypotesen om en ofantlig rullstens- 
flod, som i nordsydlig riktning skulle hafva dfverstrbmmat 
norra Europa och astadkommit berghallarnes afrundning, slip- 
ning och repning, iusvarfvat jattegrytorna, aflagrat asarne och 
transporterat flyttblocken, en asigt som, ehuru den pa sin 
66 ) Ch. Lyell: On the Proofs of a gradual Kising of the Land in 
certain parts of Sweden (Philos, transact, of the E. Soc. of Loudon. Y. 
1835. P. 1. p. 15, 1G). — Pa samma stalls framhaller Lyell uttryckligen, 
att morgellager med litoralsnackor patriift'ats midt i de skicktade asarne 
af sand och rullsten. — Bergcns afrundning och reffling samt flyttbloc- 
kens transport liar Lyell i allmanhet siikt forklara genom isberg som 
kriugdrifvits af hafsstrommar; i senaro tider tyckes han dock bafva in- 
rymt ett storre medgifvande for en glacialverksamhet i Skandinavien, 
analog med den nuvarande pa Gronland. (Antiquity of Man. 2:nd ed. 
London, 1863. p. 232, 238). 
oi) N. G. Sefstrom: Undersokning af de rafflor, hvaraf Skandina- 
viens berg aro med bestamd riktning farade, samt om deras sannolika 
uppkomsfc. (Vet. Ak. Handl. for ar 1836, sid. 141 o. fl. — Stoekolm, 1838). 
