203 
bans anforda i manga afseenden hdgst fortjenstfulla arbete, 
nodgas jag inskranka mig till att bar blott anfora grunddra- 
gen af bans asigter, sasom han i namnda verk (sidd. 27, 28, 
29, 32, 39, 41) sjelf resumerat dem. Efter att hafva fram- 
atallt skalen for, att hafvets yta under en viss tid af glacial- 
perioden, sedan redan storsta delen af krosstensbaddarne 
blifvit aflagrad, stod hogre an den bade gjort nyss forut, da 
dessa krossgrusbaddar bildades, yttrar ban sig salunda: „Vi 
aro alltsa berattigade till det antagandet, att vid ett visst 
stadium af ifragavarande pei’iod en nedsjunkande rorelse hos 
fastlandet intradt, olika stark i de olika delarne af vart land, 
och i hvarje trakt fortfarande icke blott till den punkt, da 
vattnet hade uppstigit till den hogre niva ofver nuvarande 
bafsyta, der vi nu derstades finna gransen for glaciallerans 
utbredning, utan sannolikt annu mycket hogre, att doma af 
de nivaer, pa hvilka rullstensasarna forekomina. Af det in- 
8 tigande hafvet tvangs inlandsisen, att smaningom under det 
en a tidskiftet efter det andra draga sig tillbaka till landets 
1I)r e delar, anda till dess hafvets stand pa hvarje trakt upp- 
Ba dde sitt maximum. Alla de losa materialier af grus, sand, 
lerslam, stenar och block, som under denna tid annu oaf- 
brutot bearbetades och framfordes af jokelisarna och jokel- 
backarna, likasom ocksa de likartade amnen, som sedan for- 
fl'itna tider under de forua inlandsisarnas davarande storre 
utbredning blifvit beredda, blefvo nu, allt efter som kustli- 
IUerila smaningom ryckte tillbaka inat landet, en hafvets till- 
t,iu S° ai ' sedan af Ch. Martins (Bull. Soc. Geol. 1S45, 1846) och erkiin- 
^ es se dermera afven af R. Chambers (Edinb. New Philos. Journal, 1853), 
*hl Wotsats mot krossgrusbaddarna, hvilka han hanfdr till moranbildnin- 
Samma asigt bitrades afven af 0. Torell pa flera stallen i hans 
shrift om Spetsbergens mollusker, 1859.“ Martins’ och Chambers’ af- 
* la ndlingar hafva tyvarr icke varit for mig tillgangliga. 
