205 
denna period uppbyggdes endast deras forsta stornme eller 
inre karna, hvilken, till folje af den nedsjunkande rorelse i 
som annu oafbrutet pagick, tills vidare kom utom gransen 
for vagslagets inverkan, for att forst under en senare period 
anyo blifva ett foremal derfor och erhalla sin sista tillbygg- 
nad och tillrundning.“ Han anmarker att den till hafvet ned- 
gaende inlandsisen „mangengang till en del torde ha.fva bil- 
dat den strand, utanfor hvilken asbildningen ursprungligen 
forsiggick, hvarigenom asarnes rigtning till en viss grad ocksa 
blef oberoende af den underliggande berggrundens ojemnhe- 
ter. Under landets fortgaende sankning afsattes de slammas- 
sor, som jokelbackarne nedforde och af hafvet sjelft urskolj- 
des fran morangruset, sasom lerlager (glaciallera, glacial- 
sand, hvarfvig lera, hvarfvig mergel), som vi nu se niirmast 
betacka icke blott de gamla rnorangrusbaddarne och utfylla 
sankena dememellan, utan afven utbreda sig ofver de neder- 
sta sluttningarna af de redan delvis uppkastade rullstens- 
asarne, utefter hvilkas sidor de uppkila mer ocli mindre langt 
samt hvilkas stommar de till och med afven stundom man- 
telformigt ofverlagra. Men sedan landet salunda hunnit det 
for hvar serskild trakt egendomliga maximum af sankning 
°ch dervid en langre tid qvarhlifvit, intradde ater en rorelse 
1 motsatt rigtning eller en hojning, hvilken fortfor, smanin- 
8°m och oafbrutet eller periodiskt och stotvis, anda till den 
fidpunkt, da fastlandet ungefarligen erhallit sin nuvarande 
f° r m och begransning mot hafvet. Under detta skifte full- 
hordades rullstensasarnes slutliga tillbyggnad. I mon af lan- 
‘fofs stigning uppskjoto nu efter hand till hafsytan det ena 
efter det andra af de under glacialperioden uppkastade strand- 
refven eller strandvallarna. De blefvo harvid annu en gang 
foremal for hafsvagornas verksamhet och ett underlag for 
n ya afsattningar. Nu fullbordades deras slutliga uppbyg- 
