213 
detalj kanda) folja de dalgangarna. En och samma as kan 
lorfoljas fran hafsytan upp till 500 fots hojd och derutofver. 
I dalar der asbildningar forekomma, och detta ar fallet i 
nastan hvarje mera markerad dalgang, ses ofta pa dalsidorna 
sandaflagringar, hvilka genom sitt lage, stundom hogt ofver 
dalbottnen, visa att de aro aterstoder af en magtig sand- 
massa, som en gang till storre eller mindre del fyllt dalen. 
Asbildningens sammanhang raed denna sandfyllning later latt 
tanka sig. I dalen framflyter ett vattendrag; det har alltid 
flutit der salange dalen existerat, men pa den tid, da dalen 
var fyHd med sand, lag dess badd naturligtvis i denna sand, 
mei> eller mindre djupt nedskuren, och nadde val endast un- 
dantagsvis ■ dalens nuvarande botten. Yattenflodet, hvilket pa 
-j . 1 
c en tiden sannolikt var starkare iin nu, forde med sig stenar, 
ferns och sand, eller ofverhufvud grofre material an den egent- 
Hgd' dalfyllningen, hvilket allt efterhand afsattes pa botten af 
strombadden. Yattendraget bildade sig liksom en fastare gru- 
sad 
dess 
va g i den finare sanden. — Sanktes sedan dalen med 
Sa nd och grusaflagringar under hafvets yta horjade ge- 
va goinas inverkan, genom ebb och fiod o. s. v., den fi¬ 
nare sanden, som utgjorde dalfyllningen, sa smaningom att 
ortsvammas, men gruset i den gamla stromfaran stannade 
fivai, utmarkande det forna vattendragets vag. — Samma bild- 
ningssatt, som galler for dalarnas asar, maste afven galla 
on slattlandets. Hafva derfore asarna i de forra bildats 
genom strommar, framflytande i en sandbadd, maste vi sa- 
ledes antaga, att afven laglandet en gang varit betackt af 
611 ma gHg slam- och sandaflagring, som nu ar forsvunnen, 
genom hvilken strommar, uppkomna genom inlandsisens af- 
smaltning under istidens senare skifte, skuro sig ut till 
hafvet. “ 
Nagot 
senare, och som det synes afven utan kannedom 
