215 
gaeude geologisk bildning af mera jenmt utbredd natur.“ 
Gangen harvid tanker sig forf. salunda att „ antagligen de 
djupare belagna sandbaddarne samtidigt blifvit genombrutna 
och bortskoljda af, genom hastigare klimatforandring upp- 
komna, vattenfloden fran enorma massor af smaltande is och 
sno, hvarefter endast de relativa liojdstrackningarne uti sand¬ 
baddarne qvarsta sasom de nuvarande asarne, med sina mer 
°ch mindre brant utskurna sidovallar, allt efter utrymmets 
och grusets beskaffenhet, hvilkas tillvaro och uppkomstsatt 
maste vacka hvarje uppmarksam betraktares undran.“ 
Denna framstallning liar gifvit Tornebohm 87 ) anled- 
mng att anyo nagot utforligare behandla samma amne. Ef- 
fer att hafva framstallt sina forut utvecklade asigter, som nu 
narmare tillampas pa Miilaredalens rika asbildningar, afslu- 
tar forf. sin behandling af fragan med foljande slutsatser: 
»irenne hufvudafdelningar skulle saledes vara att urskilja i 
asarna: underst horisontelt skiktad sand , derpa mer eller 
mindre tydligt skiktadt flodgrus och slutligen, i laglandets 
o 
asar, det mantelformiga holjet, hvilket, sasom dess snacklem- 
nin gar visa, uppkommit under en vida yngre tid an asens 
mre delar och strangt taget ej kan raknas till den egentliga 
as bildningen. — Ehuru iinnu ganska ofullkomlig synes mig 
dock nu skizzerade teori sta i ofverensstammelse med de 
mest karakteristiska egenheterna hos vara asar. Den for- 
blarar hvarfor de i landets hogre belagna trakter, liksom 
v atteridragen, folja dalarne, men i dess liigre kunna framgi 
mera oberoende af markens relieff’ormer; dessa voro namli- 
87 ) A. E. Toruebolnn: Nagra anmarkningar med anledning af 
a A. Levins uppsats „Tankar om de skandinaviska sandasarnes bild- 
lun g- (Geologiska foreningens i Stockholm forhandl. Bnd. I. N:o 4, 
«d. 55 o. ff.) 
