216 
gen der helt och ballet begrafna under sanden och kunde ej 
inverka pa jokelelfvarnes lopp. Den forklarar vidare hvar- 
for asarnes riktning i allmanbet ofverensstammer med reff- 
lornas 88 ) ty badas uppkomst var beroende af landets all¬ 
manna lutning. Den forklarar slutligen pa ett enkelt satt 
biasarna, hvilka ingen af de aldre teorierna kunnat nojaktigt 
tyda, genom att antaga dem vara fororsakade af bifloder.“ 
De s.varigheter, som mota denna af Hisinger, v. Helmer- 
sen, Tornebobm ocli Levin framstallda erosionsteori, aro for- 
namligast tvenne: huru man bor tanka sig forst tillkomsten 
af den ursprungliga, vanligen skiktade diluvialbetackningen 
88 ) Ett slUende exempel pa att refflornas och asarnes riktning icke 
alltid sammanfaller erinrar jag mig hafva iakttagit uti Lojo socken, da 
jag deltog i de undersokningar, som under bergmastaren E. H. Furuhjelms 
ledning utfordes aren 1865 och 1866 i vestra Nyland. Genom hela sodra 
delen af namnda socken stryker namligen en synnerligt val utpreglad 
rullstensas i ostnordost- vestsydvestlig riktning. Talrika, pa omkring 40 
skilda punktcr af mig anstallda observationer bade pa norra och sodra 
sidan om asen gifva deremot vid handen, att refflornas riktning ar full- 
komligt vinkelrat mot asens: de allra fiesta med S. 30° a 50° O.lig riktning. 
Samma as kan dessutom anforas som bevis pa att icke heller Finland 
saknar asar af ganska betydande langdutstrackning, som sannolikt icke 
mycket understiger de i detta hanseende markeliga svenska asarnes, i 
motsats till v. Helmersens uppgift (anf. st. sid. 98), som sedermera af- 
ven blifvit anford af Tornebolim (anf. st. sid. 57). Enligt E. J. West- 
lings iakttagelser (Holmberg: Materialier till Finlands geognosi. I. sid. 
30) kan namnda as foljas under en stracka af inemot 20 mil genom Hol- 
lola, Hausjarvi, Nurmijarvi, Wichtis, Lojo och Karis socknar iinda till 
Ekenas, der den afskares af Pojoviken, men sedan fortloper vidare inom 
Tenala socken ut till Hangoudd. Uti Lojosocken fran gransen mot Wich¬ 
tis till Kyrkstad har jag foljt densamma under 2 mils striickning sasom 
en oafbruten asrygg af 300' till 2500' i bredd med stundom brant stun- 
dom terrassformigt uppstigande sidor och en hojd af 40' a 100' ofver om- 
gifningarne. 
