220 
nischjayri och stangt den gamla stromfaran, och antagligtvis 
var dalen dessforinnan pa hogra sidan om asen fullstandigt 
utfyld med gras, ehuru nagra tydliga aterstoder deraf ej mera 
finnes qvar pa bergsbranterna. Och ehuru iifven pa vestra 
sidans bergvaggar nagra betydligare grusbaddar icke atersta, 
torde dock afven har en sadan utfyllning i tiden hafva fore- 
funnits, enar de nagot afrundade bergytorna pa denna sidan 
tyckas utvisa att strommande vatten med tillhjelp af isblock 
och gras afnott bergvaggen anda till 50' a 60' ofver dalden. 
— Afven denna as bestar ofverst af ett 6' a 8' magtigt la= 
ger af rullstensgrus och derunder af mera grof sand, sasom 
adagalades af de jordrymningar 1868 ars exp. derstades an- 
stallde for guldletningar. 
Pa grand af de i det foregaende angifna forhallandena 
synes rnig asarne i Finska Lappmarken kunna betraktas hvar- 
ken som af hafvet eller uti insjoar uppkastade strandvallar 
ej heller som moranbildningar fran istiden, utan nodgas jag, 
atminstone hvad betraffar elfdalarnes asbildningar, ansluta 
mig till den s. k. erosionsteorien, ehuru det visserligen maste 
medgifvas, att nagra foreteelser annu icke kunna pa ett nog 
enkelt och tydligt satt forklaras genom densamma, men san- 
nolikt skola blilva det sedan genom vidstracktare under- 
sokningar tillrackliga data samlats for en fullstandig utveck- 
ling af detta redan i manga hanseenden antagliga och till- 
fredsstallande forklaringssatt. 
Om guldets forekomst. Innan jag afslutar dessa bidrag 
till kannedoni om Finska Lappmarkens geologi, synes erkan- 
samheten fordra att jag annu tillagger nagra meddelanden 
om den adla metall, hvars forekomst derstades jag fornamli- 
gast har att tacka derfor, att mig skankts tillfalle och anled- 
