223 
Af ren glans och vacker farg Lir likaledes det gulcl 
som forekommer vid Luttojoki, men anmarkningsvardt ar T 
att det pa samma gang utgores af mera kantiga och foga 
afrundade korn; bland detsamma bar jag funnit t. o. m. ett 
oktaederfragment vagande 0,19 gram. Dessa forhallanden 
adagalagga, att desamma undergatt ringa slitning och deraf 
horde man kunna draga den vigtiga slutsatsen, att Luttojokigul- 
det patagligen harstammar fran en narbelagen ursprungsklyft. 
Den s. k. sligen, hvilken jamte guldet och platinan qvar- 
stannar vid vaskningen, bestar uti Ivalodalen liufvudsakligen 
af granater och magnetit, till ungefar samma qvantitet af 
hvardera; dessutom iunehaller den i mindre mangd liamatit 
eller blodsten och titanjern samt qvarzkoru och andra mine- 
ralfragment fran de narmast anstaende bergarterna. Uti 
sligen fran Tanaelf och Utsjoki aro deremot granatkornen 
lorherrskande och uti den fran Luttojoki forekomma de sa 
ll teslutande, att man nastan far lota efter magnetitkorn i 
Hensamma. 
Langs Ivalo bar guldet foretradesvis funnits och blif- 
Vl t utvaskadt ur de lagre grusbaddarne narmast stranderna^ 
likval dock nagon gang pa de grusbetackta bergbranterna 
an da till 30' a 40' ofver elfvens yta; uppgifterna att guld,. 
ehnru i ringa mangd, patraffats t. o. m. pa sjelfva fjallhoj- 
^ erna aro deremot ofverhufvud ganska osakra och tarfva be- 
kraftelse genom noggrana och palitliga undersokningar. — 
1 ai fdrsok att afstanga Ivaloelf i sitt lopp och ur dess bot- 
l ei1 upphemta derstades mojligen i storre mangd samladt 
guld hafva tyvarr misslyckats, sa att man annu blott pa 
Sann °likhetsskal kan formoda, att guldet har eller der i flo- 
c l e ns botten skall finnas samladt i betydligare qvautiteter. 
1 °rttikoskis borjan vidpass 14 verst ofvanom till dess slut ungefar 6 verst 
"tdariom Kultala; alltsa omtrent 10' pa 1 verst eller 3,600'. 
