227 
att franga utan bekriiftade tvartom denna min asigt, att nam- 
ligen guldets ursprungsklyft bor sokas pa jamforelsevis obe- 
tydligt afstand fran dess nuvarande aflagringsstallen i de losa 
jordlagren inom Finska Lappmarken. Denna mening delas 
afven af bergsproberaren, magister K. A. Moberg, som un¬ 
der aren 1871, 1872 och 1873 fungerat som t. f. bergma- 
stare vid guldvaskerierna derstades; uti sin embetsberattelse 
om guldletnings- och vaskningsarbetet under sommaren ar 
1873 uttalar han sig, pa grund af da gjorda iakttagelser, 
i fraga harom salunda: 
„Sasom redan blifvit sagdt, befinna sig de fiesta under 
detta ar anvisade vaskerier vid mindre till Ivalojoki utfallande 
backar, livilka komma ifran Maanselkii eller upprinna i dess 
narliet. Redan under sistlidet ar inmutades vid Palsioja, 
som har sitt ursprung fran mossarne, belagna norr om nyss- 
namnda bergshojd, flere utmal och denna sommar tillkommo 
vid samma back och dess forgreningar ytterligare trenne, 
hvarjemte vid Louhioja ungefar en half mil osterom Palsioja 
utfallande back, tvenne vaskerier anvisades, af hvilka det 
ena befinner sig narmare backens mynning och det andra 
stracker sig till halften ofver den mosse hvarest denna upp- 
iinner. Likasa utstakades vid Sotajoki tvenne utmal, det ena 
belaget ungefar en verst ofvanom dess mynning, men det 
andra ater omkr. tre verst ofvanom det sistnamnda, samt 
ett tredje vid mellersta loppet af Harrioja i Tolosjoki utfallande 
hack. Men markvardigt nog har ingen af de pa Ivalojokis 
norra strand utfallande backar befunnits sa guldforande att 
vaskningsarbete der skulle kunna anstallas med nagon fram- 
gang, en omstandighet som alldeles tydligt talar for guldets 
harstammande ifran de hojder som bilda nu ifragavarande 
bergsstrackning. Och i sjelfva verket gifver afven terrangen 
emellan Maanselka och Ivalojoki mycket skal till detta formo- 
