244 
ONO dels i 0—V med 60°— 70° stupning. Orsaken till 
denna afvikelse ar val att soka hos den i narmaste trakten 
omkring Kronoborg upptradande hvita gneisgraniten, som af 
A. Gadolin (Geogn. Skizze der Umg. v. Kronoborg und Ter- 
vus; Verh. der Min. Gesellschaft zu S:t Petersburg 1858 p. 
85) betecknas sasom oligoklasgranit. Den ar sannolikt ana¬ 
log med den gra gneisgraniten vid Tammerfors, sasom afven 
synes antydt af de deri enl. Gadolin (1, c. p. 90) forekom- 
mande gneisfragmenterna, som tydligen aro analoga med de 
i Tammerfors-gneisgraniten forekommande konkretionerna 
(F. I. Wiik, Geogn. iaktt. i sydvestra Finland; Bidr. till kan- 
nedom af Finlands natur 1868 p. 65). Dessa hvita gneis- 
granitarter forhalla sig sannolikt till den roda gneisgraniten 
sasom den hvita modifikationen af yngre granit (granitpor- 
fyr) i Messuby till den derstades forekommande roda, eller 
sasom den hvita granitmodifikationen vid Lago Maggiore till 
den derstades upptradande roda Baveno-graniten. Till gnei- 
sen fbrhaller den sig fullkomligt analogt med den roda gneis- 
granitens forhallande till gneisen i Helsingfors trakten, i det 
att man afven vid Kronoborg kan uppdraga profiler, i hvars 
ena iinda uteslutande gneisgranit fbrekommer i den andra 
gneis med pegmatit-lagergangar, men deremellan en zon af 
omvexlande gneis och granit. Gneisen utgores har likasom 
vid Imatra af omvexlande mera glimmerhaltiga (skifferartade) 
och mera qvarzrika (sandstensartade) lager samt innehaller 
ofta granater. 
Kuststrackan mellan Kronoborg och Jaakimvaara synes 
iifven hufvudsakligen besta af gneis med NNV-lig strykning 
delvis dock oregelbunden, ofta mycket brunfargad och for- 
vittrad pa ytan t. f. af inmangd jernkis: ett par verst norr 
om Maansilta hornblendehaltig gneis med strykning i N 40° V 
samt lutning 70°—80° SV, och ett par verst soder om lha- 
