249 
forra, af honom betecknade sasom en rod, granitlig gneis. 
Pusirevsky (1. c. p. 12) fullfoljde vidai'e undersokningen af- 
ven pa fasta landet och adagalade, att skifferskikterna („ofre 
gruppen") bilda en bassinformig inlagring i denna, af honom 
afven s. k. „roda gneisen, “ saledes i analogi med forhallan- 
det vid Sordavala. Att atminstone en del af denna roda gneis 
ar eruptiv eller gneisgranit, synes mig framga deraf, att en- 
ligt Gadolin ett kalklager forekommer i kontrakt med ett la¬ 
ger af denna roda gneis, och gransen dememellan betecknas 
af ett lager utaf kalksilikater (skapolit, pyroxen, titanit) sa¬ 
ledes samma mineralier, som i allmanhet bildas genom in- 
verkan af granit pa kalksten, sasom t. ex. vid Pargas, Kyrk- 
slatt, lhalais visar sig vara fallet. 
Trots den allmanna likheten i stratigrafiskt och delvis 
afven i petrografiskt hanseende mellan denna skifferbildning 
NO om Ladoga och den vid Sordavala kan man likval icke 
antaga, att de omedelbart sammanhanga, sasom man kunde 
sluta till af Helmersen’s geol. karta, ehuru de visserligen 
upptrada pa flere stallen, sasom enligt Pusirevsky (1, c. p. 15) 
vid Kerisyrja, Leskela samt sodra stranden af Janisjarvi. Man 
finner namligen mellan Leskela och Kirjavalaks rod granit 
(eller rod gneis enl. Pusirevsky 1. c. p. 27) anstaende, och 
vid viigen mellan Sordavala och Ruskiala hafva gneisen, som 
ofta ar brunfargad, samt gneisgraniten i allmanhet en NO-lig 
strykning, sa t. ex. fyra verst soder om Ryttys N 40°—50 
O-lig med 60° lutning mot SO. De af gneis och gneisgra- 
wt bestaende klipporna aro i allmanhet ganska laga i jem- 
forelse med de hoga och hranta klipporna af mork syenit- 
granit, hvilken visar sig under de forsta versten norr om 
Sordavala, och som antagligen ar identisk med den till skif- 
ferformationen horande och att doma af deri forekommande 
hrottstycken af hornblendeskiffer tydligen eruptiv. 
