250 
Pusirevsky (1. c. p. 50) sammanfattar de N ocli NO orn 
Sordavala vid vagen till Ruskiala och Kirjavalaks upptra- 
dande, hornblendehaltiga bergarterna, raed undantag af horn- 
blendegneisen, under det gemensamma namnet amfibolit. Till 
denna ansluter sig sannolikt den af honom anforda dioriten 
vid vagen mellan Ruskiala och Hoksalii i Uguniemi, hvilken 
ater a andra sidan torde sammanhanga med dioriten i Toh- 
majarvi. De sta sannolikt i samma forhallande till de i dessa 
socknar upptradande metamorfiska skiffrarna, soin syeniten 
vid Sordavala till den derstades forekommande skiffern. Att 
dock den diorit- och syenit-artade bergarten aro tvenne skilda, 
om ock narstaende bildningar, framgar af en uppgift af So- 
bolevski, enligt hvilken mellan Harvuvaara och Koiravaara 
norr om Janisjarvi syenit forekommer genomdragen af en gron- 
stensgang (Holmb. 1. c. p. 239). 
Vid Ruskiala har man att gora skilnad mellan den egent- 
liga skifferbildningen, bestaende af finkornig kalksten omvex- 
lande med stralstenskiffer, hvilken sistnamnda ater ofvergar 
i Moritskiffer *), samt gneisen (resp. gneisgranit), som upp- 
trader pa bada sidor om skifferbildningen (se fig. 2). Un¬ 
der det att skifferns strykning i allmanhet ar N 30°—40° V 
med 50° lutning mot SV **), visar gneisen ofta en stryk nin g 
i NO t. ex. 3 verst fran Ruskiala vid vagen till Pelgjarvi 
N 50°—60° 0, saledes nastan motsatt skiffern. Man maste 
derfore siirskilja Ruskiala skifferbildning, inch marmorn, fran 
gneisen och gneisgraniten samt betrakta den sasom en mel¬ 
lan den iildre laurentiska formationen hoptrangd gren af ostra 
*) Detta utgor ett nytt bevis pa chloritskifferns bildning ur amfi- 
bolhaltig skiffer. 
**) Enl. Pusirevsky (1. c. p. 26) skulle kalkstenslagrens lutning 
vara ONO-lig, men savidt jag kunnat finna ar den conform med skifferns. 
