254 
bildade dodekaedrar, kombinerade med ikositetraedern, och 
bar en vackert violett farg. Stauroliten ar till fargen mork- 
brun eller svart, samt upptrader i korta eller langa prismer, 
afstympade af brachypinakoiden samt forenade till korsfor- 
miga tvillingar. Andalusiten bildar stora stundom anda till 
1 fot langa samt 2—3 turn breda pelarformiga kristaller, 
vanligen afsmalnande mot ena andan samt nastan helt och 
hallet forvandlade i hvit, pa ytan brun- eller rodfargad glim¬ 
mer, hvarvid dock den ursprungliga andalusitformen annu sir 
tydligt bibehallen. Glimmertjallen utga stralformigt fran 
midten mot sidorna, hvarigenom kristallen blir delad i fyra 
delar, sorn aro tydligt begransade mot hvarandra genom den 
i midten lopande kanalen och de derifran till kristallens kan- 
ter utgaende tunna lamellerna af en frammande substans, 
sannolikt den omgifvande skiffermassan. Dessa forhallanden 
tala for en tvillingsartad sammanvexning hos kristallen, ana¬ 
log med den hos den chiastolitartade andalusiten fran Man- 
kova (se Jeremejew, Beschreibung einiger Andalusite russi- 
scher Fundorte; Yerh. der russ. min. Gesells. 1864 p. 136). 
Hvad slutligen det ottrelitartade mineralet betraffar, sa 
liknar den till utseende och upptradande i sjelfva verket gan- 
ska mycket ottreliten fran Ottrez, men ar nagot mjukare samt 
ger ingen manganreaktion. Den forekommer insprangd i phyl- 
litskifler i form af 2—3 linier breda, aflanga lameller med 
tydlig basisk spjelkbarhet, hvilka t. f. af sin storre mot- 
standskraft mot forvittrihgen hoja sig ofver den forvittrade 
bergytan. 
Strykningen hos skifferskikterna ar i medeltal N 30° V, 
i hvilken riktning afven sjelfva bergen stryka, i det de bilda 
langstrackta bergskedjor afskilda fran hvarandra genom langd- 
dalar samt fordelade i smarre bergskupper genom tvardalar. 
De besta dels af skiffer dels af diorit , hvilken sistnamnda 
