256 
af vagen foretradesvis diorit forekommer, under den nord- 
liga derevnot skiffer. Den forra spelar sannolikt i anseende 
till den sednare samraa rol som uralitporfyrn, hvilken ock 
delvis ar dioritartad, i den Tavastlandska skifferbildningen. 
(F. J. Wiik, om skifferformationen i Tav. Ian, p. 14 o. f.) 
Yid Joensuu antraffas fint skiffrig gneis eller gneisartad 
glimmer skiffer, pa ytan rostfargad och inneslutande stallvis 
qvarzkortlar samt chloritskifferartade lager, tned N 30°—40° 
Y-lig strykning och 20°—30° lutning mot SV (se fig. 4); 1—2 
verst NO derom vid vagen till Lemonaho antraffas en hard, 
gra qvarzitartad skiffer med nagot otydlig skiffring, hvars 
riktning ar N 30° V samt lutning 30° SV. Denna skiffer- 
hildning fortsattes i NV-lig riktning. Vid vagen till Ylamylly 
nagra verst fran Joensuu finner man namligen ■ tydligt skik- 
tad grajit- och kishaltig phyllitskiffer och efter ytterligare 
ett par verst vid Hoytiakanalmynning chloritskiffer, efter van- 
ligheten med veckade eller strimmiga skiktytor samt inne¬ 
slutande qvarzdrummer och lager med svafvel- och magnet- 
kis vid omkretsen; strykningen ar liar ung. NNV och lut- 
ningen flackt VSV. 
Ungefar samma strykning och lutning finner man hos 
den skiffriga gneisen vid Libelits kyrkoby omkr. 2 mil SV 
om Joensuu, namligen N—S-lig strykning med omkr. 60° 
lutning mot V, hvaraf man kunde sluta till dess ofverlagring 
ofver skifferbildningen och deraf foljande yngre bildningstid. 
Att doma af dess utseende hor den emedlertid till laurentiska 
formationen, hvarfore val denna ofverlagring blott ar sken- 
bar eller beroende pa en forskjutning i likhet med sa manga 
andra fall, der iildre bildningar forekomma lagrade ofver 
yngre. — Att i sjelfva verket en atskilnad forefinnes mellan 
skiffern vid Joensuu och gneisen vid Libelits utvisas af den 
5—6 verst fran Ylamylly forekommande graniten, som fore- 
