259 
bergsplatan. — I den hornblendehaltiga bergarten finner man 
smala langstrackta kristaller af ett svart orthitlikt mineral. 
Huruvida den primitiva formationen har ar laurentisk el- 
ler huronisk maste lemnas derhan. Deremot hor val den nagra 
»nl SO om Tuovilanlaks, vid Kasurila, forekommande skif- 
ferbildnmgen till den huroniska, om icke mojligen den tako- 
niska formationen. Enl. den af Thoreld upprattade ofver- 
sigtskartan (1. c.) af Maaninga kapell forekommer har q var . 
zit och taljsten jemte gneis och grcmit. Till dessa lean iinnu 
laggas phyllitskiffer (lerglimmerskiffer) starkt svafvelkishaltig 
och derfore pa ytan vanligen brunfargad, samt stundom af- 
ven nagot grafithaltig. Denna forekommer i nordliga delen 
af skifferterrangen tillsammans med qvarzitskiffer, dock af- 
skdd derifran genom en dald, och har likasom den ONO-lig 
strykmng, men motsatt lutning, i det dess skikter stupa stelt 
^SO. Qvarziten iir tydligt kornig eller sandstensartad 
oc i trots dess ringa glimmerhalt i allmanhet tydligt skiffrig 
(qvarzitskiffer) samt till fargen gra eller hvit eller och stundom 
genom inmangd faltspat rodaktig eller t. o. m. gronaktig ge- 
' l ° ,n ^blandad amfibol samt innesluter afven delvis grafit. 
enom vexellagring af dessa artforandringar uppstar en tyd- 
lg Sklktnm g- Qvarzitskikterna stodja sig mot ett granitberg, 
orakrmg hvi lke t de boja sig, s& att de vid Kasurila gastgif- 
des f StrylC l ' ^ ^' k>enna granit, hvars eruption sale- 
J S ororsa kat qvarzitskikternas uppresning, ar pa spetsen 
. eiget tydligt massformig, men blir nara gran sen till qvar- 
«« skiffrig samt gneisartad, vare sig t. f. af trycket eller 
°° genom bmeslutande af i gneis forvandlade qvarzitlager- 
g enter. I a sina stallen ar den mera finkornig och por- 
Kartad genom afsondring af sma fiiltspatskristaller, och far 
.. d 6n VISS llk bet med felsitporfyrn fran Langelmaki, och har 
likasom denna blifvit forblandad med gneis (F. J. Wiik 
