263 
riktning gar parallelt med sjostranden, namligen N—S och 
NO-SV. 
Fran dessa formationer liar man att sarskilja den ett 
par verst soder om Henriksnas forekommande kalkstenen 
med dess atfoljande bergarter gneis, qvarzitskiffer och talk- 
skiff er, hvilka forete en viss analogi med de ofvannamnda 
vid Kasurila, med hvilka de ock sannolikt aro eqvivalenta 
Dessa hildningar, hvilkas allmanna strykning ar N 70—80° 
0, intaga ett ganska betydligt omrade pa bada sidor om 
landsvagen (se fig. 5) kalkstenen ar hvit och finkornig samt 
innehaller ymnigt gulaktigt-gron serpentin i form af storre 
eller mindre kortlar ocli drummer (sprickfyllnader) isynner- 
het i narheten af de granitgdngar , som uppskjuta i kalkste¬ 
nen. Denna granit ar gra till fargen i de smarre men rod- 
aktig i de storre gangarna och stockarna, ett lorhallande, 
som hiintyder pa en reducerande inverkan af kalkstenen och 
erinrar om ett analogt forhallande vid Ihalais (se ofv.) samt 
den i hornblendegneis uppskjutande roda pegmatitens lor- 
vandling i hvit invid salbanden. Denna ganggranit ar mer- 
enclels porfyrartad genom afskiljandet af sma faltspatkristal- 
ler samt nagot skiffrig genom glimmerns afsondring parallelt 
med vaggarna. Dessa gangar aro salecles tydligen utliggare 
af den NNV om skiffersystemet uppskjutande skiffriga, roda 
graniten, till hvilken skikternas uppresning maste liiinforas. 
Narmast densamma ar namligen skikternas lage nastan ver- 
tikalt eller starkt lutande, hvarefter lutningen smaningom af- 
tager mot SSO. Skiktsystemet kan fordelas i trenne zoner: 
narmast graniten talkskiffer ofvergaende i qvarzit skiff er med 
sma grafithlad derpa gra skiffrig gneis med kalksten samt 
sedan ater talk-, chlorit- och qvarzitskiffer mer eller mindre 
uppblandad med stralstensartad amfibol eller pyroxen, som 
meddelar skiffern en gron farg. Haraf kan slutas, att tal- 
