270 
visar sig gneisen ater i fast klyft, delvis brunfargad pa ytan 
och innehallande langstrackta, ^ellipsoidiska konkretioner, be- 
staende af en klirna ocb ett yttre omholje, sasom det synes, 
af olika beskaffenhet, den forra gronaktig (amfibol- eller py- 
roxenhaltig) och pa ytan tydligt skild fran omhdljet genom 
en rannformig fordjupning. Skiffringsriktningen ar niycket 
oregelbunden, i det den namligen pa en liten terriing gar i 
nastan alia vaderstrack. Dock synes den 0—V-liga vara den 
allmannaste. 
Mellan Kalho och Onginiemi synes nastan uteslutande 
gneis med i borjan N 80° O-lig eller ock N 80° V-lig stryk- 
ning, saledes i medeltal O —V, men narmare Onginiemi NV 
eller t. o. m. NNV-lig, hvilken sistnamnda riktning synes sta 
i sammanhang med den bar upptradande hvita gneisgraniten. 
Gneisen sjelf ar dels glimmer- dels hornblendegneis och icke 
sallan bran eller rodfargad pa ytan, samt genomdrages af 
hvit och rod pegmatit. — Detta gneisterritorium foreter en 
markbar atskilnad frail den forra syenitgranitterrangen, i det 
att bergstrackningarna har aro mera sammantrangda, och 
ligga mera i dagen an tillforene, hvarfore ock under detta 
hall mera fast klyft visat sig an under nagot af de foregaende. 
Straxt soder om Onginiemi synes en storre terrang in- 
tagas af syenitgranit med de vanliga morka, kantiga flac- 
karna pa ytan, men derjemte utmarkt genom sma glimmer- 
rika konkretioner, som pa den skrofliga, forvittrade ytan visa 
sig sasom sma runda caviteter; bergarten ar dessutom ge- 
nomdragen af granitadror och kortlar samt delvis skiffrig i 
N 50—60° V, Denna syenitgranit undantranges dock snart 
ater af gneis, hornblende- saviil som glimmergneis, icke sal¬ 
lan brunfargad pa ytan samt genomdragen af rod pegmatit; 
skiffringsriktningen ar i borjan ung. N—S-lig, men blir derpa 
NO-lig, samt slutligen narmare gransen mellan Sysma och 
