272 
ter oster om staden. Den stryker i NNV samt bestar af rod 
och hvit faltspat, qvarz samt hornblende, delvis forvandlad 
i chlorit, med otydlig skiffring i namnda riktning. 
Hvad slutligen den gabbroartade bergarten vid Heinola 
betraffar, sa upptrader den straxt norr om staden i tre i 
NNY-lig riktning strykande ellipsoidiskt stockformiga massor, 
omkring hvilka -gneisstraterna kroka sig, i likhet med hvad 
ofta ar fallet med pegmatitgangarna. Haraf afvensom af de 
i bergmassorna inbaddade gneisbrottstyckena antydes dess 
eruptiva natur, hvilket afven den petrografiska beskaffenhe- 
ten bestyrker. Den bestar i allmanhet af en farglos genoni- 
skinande triklinisk faltspat (labrador) samt en morkgron dia¬ 
log, tydligt igenkaulig pa sina trenne spjelkningsytor, nlir 
namligen bergarten, hvilken vanlig'en ar af medelkornighet, 
stundom afven finkornighet, blir mera grofkornig. Pa sina 
stallen upptager den hornblende, rod orthoklas och gra qvarz, 
samt ofvergar derigenom i syenit eller diorit. Brunaktig glim¬ 
mer forekommer ofta sasom accessorisk inblandning och stun¬ 
dom afven chlorit, den sednare, och mojligen t. e. d. afven 
den forra, tydligen en metamorfos af pyroxenen eller arafi- 
boln. Afven granat och titanjem forekomma i denna berg- 
art, och harigenom afvensom i allmanhet i hela sitt upptra- 
dande f. 6. visar den en stor analogi med gabbron i Wam- 
bula (F. J. Wiik, Geogn. Jagtt. i sydv. Finland, 1. c. p. 75). 
Likasom denna genombrytes afven gabbron vid Heinola af 
pegmatitartade gangar och drummer, samt innesluter storre 
och mindre brottstycken af gneis. 
Gneisen i Heinola trakten ar dels glimmer- dels horn- 
blendegneis , delvis afven chlorithaltig sannolikt t. f. af for- 
vittring. Stundom firmer man deri storre ellipsoidiska kon- 
kretioner bestaende utaf en blandning af faltspat, qvarz och 
pyroxen, omgifven af ett tunnt omholje af hornblende. En 
