275 
norr oppen bassin, hvari hornblendegneissystemet ar inlag- 
radt (se fig. 8), ett forhallande, som erinrar om bland annat 
Bohmens silurformation. Och likasom man i denna gor skil- 
nad mellan en undre och ofre afdelning, sa maste man af- 
ven fordela den primitiva formationen vid Nyslott i en ofre 
ocli undre. Betecknas da den forra sasom aldre laurentisk, 
hbr den sednare i analogi med forhallandet vid Sordavala 
(se ofv.) en yngre laurentisk bildning. 
Har for talar nu icke blott de stratigrafiska utan ock 
de petrografiska forhallandena, hvilka sistnamnda bar icke 
aro af mindre intresse an de forra. Hvad forst den aldre 
bildningen betraffar, sfi bestar den af en dels sldffrig dels 
flasrig glimmergneis, ofta pi ytan brunfargad samt inneslu- 
tan de smarre oregelbundna konkretioner stundom till den 
inangd, a tt de ofvervaga den egentliga grundmassan, hvari- 
gen0m ock skiffringen blir mer eller mindre otydlig. Den 
Une ’ vai| ligen brunfargade massan af dessa konkretioner ar 
f °i' det mesta genom forvittringen sa forandrad och delvis 
forstord, att dess egentliga beskaffenhet icke kan utronas; 
sannolikt aro de analoga med de ofvanfor niimnda vid Hen- 
nksnas forekommande, samt aro likasom dessa begransade 
fran grundmassan genom ett tunnt omholje af svart glimmer. 
Gneisskikterna aro vester om staden antiklinalt stiilda 
piof.), bildande salunda ett domeformigt skiktsystem, mot 
^ VaiS vestra sida ater skikter af hornblendegneis och skiffer 
u ta, sannolikt en fortsiittning af de vid Nyslott. Gneissy- 
temet har ater sin fortsattning pa ostra sidan om staden i 
den har upptradande afvenledes ofta brunfargade och kon- 
retionara gneisen, hvars skikter hvila mot den langre 
°sterut forekommande gneisgraniten. Denna ar salunda san¬ 
nolikt orsaken till bojningen hos gneisstraterna. Den fort- 
sattes vidare till Pungaharju samt ar har mer eller mindre 
