279 
ter ater i terrangen omkring Pyhaselka skiffriga bergar- 
ter vidtaga. Skilnaden emellan de jemforelsevis hoga och 
kala granitklipporna samt de laga och med ymnig tradvegeta- 
tion bekladda gneis- och skifferholmarna ar ganska iogonen- 
tallande. 
De allmanna resultaterna at' de i det foregaende fram- 
s laid a iakttagelserna rorande ostra Finlahds primitiva for- 
mationer aro i korthet sammanfattade foljande. 
Betraffande forst de metamorfiska bilduingarna, sa finna 
vi har likasom i vestra Finland tvenne sarskilda formationer 
i den laurentiska gneis- och den huroniska skifferbildningen, 
hvilka visserligen pa enskilda lokaler kunna synas ofverga i 
bvarandra, men dock i stort betraktade aro bestamdt skilda. 
Huruvida annu en tredje, den takoniska formationen (F. J. W. 
Iaktt. under en geol. resa i Tyrolen och Schweiz, Acta Soc. sc. 
henn. p. 355) forekommer, maste lemnas oafgjort. Skal An¬ 
nas emedlertid for det antagande, att qvarzit- och talkskiffer- 
bildningen vid Kasurila och Henriksnas (se ofv.) ar en repre- 
sentant af denna formation. Hit hor mojligeu afven talk- 
skiflferbildningen vid Herajoki i Fielis, hvars stundom temli- 
gen betydliga qvarzkdrtlar tala for tillvaron af en forutgaende 
(huronisk) qvarzitbildning afvensom likaledes den konglomerat- 
artade qvarziten i Leppalaks (se Holmberg, Materialier etc. 
c. p. 239). Fran den huroniska formationen, hvars radande 
bergart ar glimmerskiffer (resp. lerglimmerskiffer), och som 
n| est karakteristiskt upptriider i Tohmajarvi, bor ater som 
sa gdt a andra sidan sarskiljas den laurentiska, som maste 
fordelas pa tvenne underafdelningar: den ot're, karakterise- 
ra d at hornblendeskiffer, samt den undre, livari den radande 
bergarten ar den vanliga glimmergneisen. Till den ofre laur. 
