284 
ocb de spridda delarna atskilda genom den underliggande 
gneisen. 
Hvad slutligen de skiffriga bergarternas allmanna stryk- 
ningsriktning betrafiar, sa hafva i det foregaende flerfaldiga 
bevis blif'vit gifna uppa ofverensstammelsen emellan bergar¬ 
ternas inre struktur och deras yttre konfiguration, ett for- 
hallande, som afven Gadolin (1. c. p. 89) antyder i beskrif- 
ningen af Kronoborgstrakten samt Pusunsaari. Man kan sa- 
lunda till en viss grad fran de yttre orografiska forhallan- 
dena slnta till de inre stratigrafiska. Likasom man for de 
forra t. ex. betraffande sjoarnas strandlinier i stort kan skonja 
vissa allmanna hufvudriktningar, ehuru de i smatt betraktade 
ga i alia mojliga vaderstreck, sa galler detsamma afven for 
de sednare. Salunda kunna vi for sjoarnas och flodernas 
hufvudriktningar i ostra Finland antaga den N—S-liga med 
mer eller mindre afvikelse at NV sasom den allmannaste, och 
enahanda riktning har iifven vanligen den huroniska skiffer- 
bildningen, afvensom de eruptiva bergskedjorna, af livilka den 
i allmanhet ar beroende. Deremot synes inom den lauren- 
tiska gneisformationen den 0—V-liga strykningen med afvi¬ 
kelse at NO, d. v. s. hufvudriktningen af Finlands sodra kust, 
vara den allmannaste, isynnerhet om man afven tar hansyn 
till forhallandet inom vestra Finland, der afven den huroni¬ 
ska skiffern i allmanhet har samma riktning. Denna maste 
saledes betraktas sasom den ursprungliga. Anmarkningsvardt 
lir, att Here stora primitiva gebit, sasom Erzgebirge, Alperna, 
det Brasilianska m. fl. forete enahanda hufvudriktning, i me- 
deltal NO, da deremot de eruptiva bergmassorna i Erzge¬ 
birge samt den fornamligast af eruptiver bestaende Uralked- 
jan afvensom Anderna hafva en nara motsatt riktning. 
