4 
27 
soredier eller ascosporer, vet, huru ödesdigert diverse 
svampar, framförallt bakterier och olika mögelarter, 
bruka härja i dessa kulturer och just i deras första ut¬ 
vecklingsstadier 1 ). Då de deremot hunnit utväxa nå¬ 
got, cortical-skikt börjat utbildas o. s. v., torde de från 
detta håll ha jemförelsevis föga att frukta. Samma 
svampformer uppträda, efter hvad nyare undersöknin¬ 
gar åtminstone om bakterier ådagalagt, mer eller mindre 
öfverflödande i fria naturen och angripa naturligtvis 
äfven här lafanlagen. Nu låter det sig mycket väl 
tänka, att stenlafvarna på sitt naturliga substrat besvä¬ 
ras af ett jemförelsevis ringa antal sådana fiender, bland 
hvilka det för öfrigt genom framtida forskningar kan¬ 
ske skall visa sig, att äfven andra organismer ingå, 
eller troligare att de lättare kunna uthärda kampen 
med de här uppträdande formerna. På i fria naturen 
liggande bart trä infinna sig i allmänhet svamparne 
snart och i stor massa. Bland dem finnas kanske här 
sådana, för hvilka de unga stenlafs-individen, som söka 
rotfäste, måste duka under, men mot hvilka de för 
lignum och bark afpassade arterna godt kunna reda 
sig. De nyss skildrade förändringarne af träets be¬ 
skaffenhet ställa sig utan allt tvifvel ej särdeles gyn- 
samt för dessa bakteriers och svampmyceliers fortkomst. 
Ett anmärkningsvärdt faktum finna vi genast vid 
närmare granskning af de meddelade fyndorterna för 
stenlafvar på trä, nemligen att detta i de allra flesta 
fall härstammat från barrträd. De rikligt förekom¬ 
mande harzerna äro nog den första verkande orsaken, 
till att förruttnelsebakterierna helt långsamt kunna för¬ 
rätta sitt förstörelsearbete, medan de förut nämda agen- 
tierna — sol, regn och blåst — än vidare genom att i 
fysiskt och kemiskt hänseende förändra substratet göra 
det otjenligt för dem och flere andra svampar. 
b Jemf. Alfred Möller: Ueber die Cultur flechtenbildender 
Ascomyceten ohne Algen.Münster 1887 och G-aston Bonnier: Re¬ 
cherches sur la synthèse des lichens. Paris 1888. 
