29 
komma öfver det kritiska groningsstadiet, betydligt 
ökats. 
{ 
Tilldelar man svamparnes eller åtminstone kon¬ 
kurrerande organismers i allmänhet uppträdande, såsom 
nu för ett specielt fall blifvit antydt, någon mera gene¬ 
rel betydelse för lafvarnes val af substrat, framstå onek¬ 
ligen äfven några andra växlingar af underlag än de 
ofvan skildrade i betydligt klarare ljus. 
Så känner man, att då tvenne olika, lafklädda sub¬ 
strat stöta intill livarandra, några af det enas lafvar 
vid gränsen kunna öfvergå till det andra, ehuru de 
under vanliga förhållanden aldrig ingå i dess flora. 
Detta fenomen är i och för sig ej något egendomligt, 
om de specifika, på de skilda kategorierna af lafvar 
inverkande egenskaper, som utmärka de respektive 
Substraten, just vid gränsen så att säga öfvergå i hvar- 
andra, såsom t. ex. förhållandet ibland gestaltar sig vid 
kontakten mellan en kalk- och kisel-bergart. Men of¬ 
tast kan någon slags öfvergång mellan de underlag, 
som med hvarandra växlat lafvar, ej af naturliga skäl 
förekomma, såsom då utbytet egt rum mellan till hvar¬ 
andra stötande träd och sten. 
Några exemplar härpå skola anföras. O. G. Blom¬ 
berg (Bidrag till kännedomen om Kinnekulles lafvege¬ 
tation, Öfversigt af K. V.-A. Förhandi. 1867) nämner 
pag. 117, att vid Vesterplana på en gammal lada af 
trä och sten den på stenen vanliga Amphiloma muro¬ 
rum öfvergått på trävirket. Vid Klockarhyttan i Ler¬ 
bäcks s:n., Nerike finnas på den del af ett tegeltak, 
öfver hvilken en Salix caprea sträcker sig, stora exem¬ 
plar af den på trädets stam och gröfre grenar rik¬ 
ligt växande Parmelia saxatilis ß sulcata. Då träd, 
klädda med B Acetabulum , gränsa intill stenmurar, 
får man icke sällan på dessa se ganska storväxta 
exemplar af den annars aldrig på sten förekommande 
Parmelid’n. Bacidia rubella a luteola har enligt benägen 
uppgift af Stud. Kjellmark från en åldrig hägg typisk 
