12 
bladets gröna celler, cellinnehållet förlorar sin ursprung¬ 
liga struktur och drager sig tillsammans samtidigt med, 
att kemiska omsättningar i skilda, hittills obekanta 
riktningar inträda. Innehållet jemte membraner blifva 
bruna och kunna slutligen under fortsatt förstörelse 
helt affärgas, hvarigenom fläckarne ofta blifva hvitak- 
tiga eller hvitgrå till färgen. Ett par omständigheter 
torde dock måhända förtjena att här framhållas. En 
allmän företeelse vid det förstörelsearbete, som vid för¬ 
bränning eger rum inom cellerna, är, att öfverallt, der 
stärkelse finnes uti cellerna, denna i första rummet sy¬ 
nes öfvergå uti olja, hvilken derefter så småningom 
försvinner för att lemna efter sig ringar af något qväf- 
vehaltigt ämne, hvilket äfvenledes till slut förstöres. 
Denna stärkelseomvandling håller alltid jemna steg 
med fortgången af förstörelse-arbetet och fortskrider 
från bladets öfre till dess undre sida, liksom den ut¬ 
breder sig åt sidorna i bladets inre. Vid ett par till¬ 
fällen har det lyckats, att, när materialet hemtats ur 
ett nytt påbörjadt brännsår, påvisa ett ämne, som i 
allo öfverensstämde med det ämne, som af Pringsheim 
betecknats med namnet hypoklorin, och som naturligtvis 
ej är annat än en förstörelseprodukt inom klorofyll- 
kropparne. Också befanns dess förekomst alltid bunden 
till kloroplasterna och framträdde inom eller bredvid 
dem bruna, oljartade droppar, hvilka så småningom 
affärgades och upplöstes. 
När förbränning inträder, och denna börjar alltid, 
såsom naturligt är i följd af bladens ljusställning, på 
öfre bladytan, fortgår förstörelsearbetet, såsom redan 
angifvits, mot och nedåt mot bladets undre sida, der 
förbränningen snart ger sig tillkänna genom en affärg- 
ning å bladets undre yta: fläckarne hafva genomträngt 
bladet. Ibland sträcka dock de brännande strålarne 
sin verkan ej så djupt in i bladets väfnader, utan qvar- 
*) Pringsli., Jahrb. XII sid. 289. 
