54 
net. Yi hafva också i denna riktning utfört en serie 
försök, hvilka förnämligast afsågo att bestämma, huru¬ 
vida vattendropparnes egenskap af brännlinser i före¬ 
liggande hänseende kunde anses antaglig eller möjlig. 
De resultat, som häraf framgingo, hafva emellertid öf- 
vertygat oss om, att de synpunkter, hvilka varit bestäm¬ 
mande för denna teori, äro lika lite tillfredställande och 
lika osäkra som de, hvilka stämde Neumann för den åsigt 
han uttalat i denna fråga. Redan De Candolle anmär¬ 
ker för öfrigt det orimliga, som skulle ligga deruti, att en 
vattendroppe på en bladyta skulle verka såsom ett bränn¬ 
glas på bladets yta, då droppen icke kan 4 betraktas så¬ 
som en brännlins i den mening denna teoris anhängare 
uppfatta densamma. Droppen är ej något brännglas utan 
representerar endast ungefär hälften af ett sådant, i det 
han är plan på undre sidan. I sjelfva verket är också 
vattendroppen en plankonvex eller möjligen plankon¬ 
vex konvergent lins, som i trots af Hoffmanns bestämda 
uttalande *) ingalunda kan från fysikalisk synpunkt 
sedt anses verksam i öfverensstämmelse med en vanlig 
bikonvex lins. Strålarne brytas visserligen, ehuru svagt 
att dömma efter droppens form i allmänhet och vattnets 
kända brytningskoefficient, men de löpa ej samman i 
någon brännpunkt vid eller i bladytan utan fördelas 
öfver en viss yta såsom De Candolle också med rätta 
anmärker. De intränga dessförinnan uti bladväfnaden, 
der brytningsförhållandena åter blifva andra och helt 
säkert ej sammanföra strålarne. Visserligen anför Hoff¬ 
mann åtskilliga serier af experiment, hvilka haft till 
uppgift att afgöra orsakssammanhanget mellan hernio- 
siteten hos drufvor och insolationen genom vattendrop¬ 
par, som på ett eller annat sätt komma att hänga sig 
fast vid dessa frukter mot solsidan till. Men dessa ex¬ 
periment utfördes på ett sådant sätt, att de i stället för 
*) Hoffmann, 1. c. sid. 119. 
2 ) De Candolle, 1. c. sid. 1113. 
