64 
af Fuccinia coronata. Oaktadt ja g undersökt TJredinéer 
på en stor mängd gräs, liar jag först nu lyckats finna 
denna Fuccinia. Efter ett mycket noggrant sökande i 
trädgården fann jag den blott på dessa från europeiska 
frön uppväxta liafre-plantor. Att F. coronata icke är 
inhemsk i Ecuador, är för resten icke underligt., då här 
icke finnas vare sig Bhamnus Frangula eller B. cathartica, 
ej heller de andra arter Bhamnus, hvilka angifvas som 
bärare af Aecidium-generationen. På hvilket sätt har 
då Fuccinia coronata kommit till Quito? 
Hafreplantorna kunna icke ha blifvit inficierade af 
æcidiosporer, då ju dessa för det första icke förekomma 
i Ecuador, och för det andra, om de skulle kunna varit 
inblandade bland fröna, utan tvifvel alldeles hade för¬ 
lorat sin groningsförmåga. Som bekant, förlora æcidio- 
sporerna mycket hastigt sin grobarhet, och resan från 
Europa till Quito varar 5—6 veckor. 
Kunna liafrekornen blifvit inficierade af uredo- 
sporer? Detta är också föga sannolikt, då de, i fall de 
skulle varit för handen på hafreagnarne, säkerligen redan 
skulle varit döda. 
o 
Återstår således intet annat antagande, än att de 
groende hafrekornen inficierats af teleutosporer af Fuc¬ 
cinia coronata , och att både cecidii- och uredo-gQ nera- 
tionen öfverhoppats. 
Fuccinia coronata förekommer ju i Europa mycket 
allmänt på allehanda gräs, och den angifves uttryckli¬ 
gen såsom parasiterande på Avena sativa. Sannolikt 
voro alltså hafreagnarne angripna af denna svamps 
teleutosporer. Som man vet, kunna teleutosporerna länge 
bibehålla sin groningsförmåga. 
Nu antages emellertid allmänt, att teleutospo¬ 
rerna (eller fastmer deras sporidier) hos heteroika Ure- 
dinécr blott kunna frambringa æcidier, och detta endast 
på en annan -växtart än den, på hvilken teleutosporerna 
uppträda; i ofvannämda fall på Bhamnus- arter. 
