74 
därstädes sedermera aldrig återfunnits. Dessa ord runno 
mig nu i sinnet, och det var därför med en ganska 
egendomlig känsla af öfverraskning, som jag stod och 
stirrade upp till min nya bekantskap. Efter åtskilliga 
misslyckade försök att få ner ett exemplar af växten 
tillkallade jag Kand. B., som, stående på mina axlar 
med en käpp, räckt af en 3:dje person, slog ner 3 ex. 
I en undangömd klippskrefva omedelbart nedanför 
nämda klippafsats fann jag om en stund ännu tvänne 
ex. af växten. 
Yi kommo naturligen genast under fund med att 
det nödvändigt måste vara något säreget med växten, 
då den tydligen icke hade något gemensamt annat än 
slägtkaraktären med den vanliga L. muralis och däss- 
utom väsendtligen afvek från både L. Scariola och 
L. sativa. 
Så fort jag återkom till Yisby, skyndade jag mig 
att anskaffa Linnés ”Öländska och Gotländska Resa”. 
Linné skrifver där sid. 289 med vanlig karakteristisk 
enkelhet följande: ”Lactuca foliis pinnato-sinuatis den¬ 
ticulatis acutis subtus lævibus, caule glabro FI. Suec. 
645, fants på södra sidan åt öster af lilla Carlsöen; 
denna ört har jag aldrig tillförne haft tillfälle att se, 
och är Rajus den endaste, som henne så tydeligen be- 
skrifvit, at man kan vara säker, det han haft en dylik 
ört, och kallat henne uti Hist. Plant. 221 Lactuca foliis 
quernis. Roten är kiöttfull och trubbig. Stielken är 
Alns lång, rak, rund, slätt, utan Grenar; Blomklase slutar 
stielken helt rak, smal och lång. Bladen likna mjölk¬ 
tistel, med spitsigare tänder och lik som förfrätta. Blom¬ 
fodret är nästan Cylindrisk, fjälligt, slätt och bestrött 
med rost-färgade Punctar; desse hällen äro raka, på 
ryggen försedde med ett utstående häll.” 
Som växten till alla delar passade in på denna 
beskrifning, kunde det icke längre vara något tvifvel 
om att Lactuca quercina L. var för 2:dra gången i vårt 
land återfunnen, kvarför jag utan tvekan inberättade 
¥ 
