108 
V etterns strand. Jorden har i allmänhet inom Undenäs 
vidsträckta socken ett allt annat än bördigt utseende. 
Den utgöres mestadels af en mer eller mindre sten- 
blandad sandjord, som hvilar på den af grof granitgneis 
bestående berggrunden. Floran erbjuder fördenskull i 
sina allmänna drag intet anmärkningsvärdt och är sär- 
skildt i socknens norra och östra delar, hvilka upptagas 
af vidsträckta skogsmarker, berg och mossar, synnerli¬ 
gen torftig. De skogstrakter, som rundtorn omgifva 
Bölet bilda i detta hänseende intet undantag; men har 
man passerat dessa, vare sig från norr eller söder, och 
kommit till de ängar, som utbreda sig strax vesterut 
från Bölets gård, kan man ej gerna ungå att förvånas 
öfver den förändring, som naturen der med ens un¬ 
dergår. Vegetationen skiftar fullkomligt utseende och 
bildar en lika skarp som behaglig kontrast mot den 
magerhet, som kännetecknar kufvudarealen af Unde- 
. o 
näs. Åtskilliga af de växter, som blifvit antecknade 
härifrån, äro helt och hållet främmande för närgrän¬ 
sande delar af provinsen och några höra till de sällsyn¬ 
taste i Vestergötland. 
I efterföljande förteckning har jag upptagit blott 
sådana växter, som synts mig mest egnade att belysa 
vegetationsförhållandena å platsen. 
Hvad först beträffar löfträds- ooh buskvegetationen 
har jag såsom mera anmärkningsvärda antecknat: 
Lonicera Xylosteum 1 ), Bibes alpinum. Ulmus mon¬ 
tana, Viburnum Opulus, Tilia europæa, Cratægus mo- 
nogyna, Sorbus Aucuparia, Daphne Mezereum, Quercus 
Bobur, Corylus, Populus, Salix depressa, Acer och 
Fraxinus. 
Af örtartade fanerogamer äro följande allmänna 
och bilda från fj^siognomisk synpunkt 2 ) det egentligen 
karakteristiska elementet i vegetationen: 
a ) Nomenklaturen densamma som i Hartmans Skandinaviens 
Flora, 11 uppl. 
2 ) — jämte åtskilliga mera hvardagliga — 
