122 
att han sedermera aldrig lade det åsido, trots mycket 
trägna göromål som embetsman och som praktisk läkare. 
Det Bergianska herbariets ursprungliga kärna och 
måhända värdefullaste del är en samling växter från 
Godahoppsudden, som B. i början af 1760-talet erhöll 
till skänks af direktören vid (det svenska) ostindiska 
kompaniet Michael Grubb. Uteslutande på denna växt- 
samling stöder sig Bergii stora arbete ”Plantæ capenses. 
Descriptiones plantarum ex Capite Bonæ spei cum dif¬ 
ferentiis specificis, nominibus trivialibus et synonymis 
auctorum justis. Secundum systema sexuale ex auto¬ 
psia concinnavit atque sollicete digessit Petrus Jonas 
Bergius. Cum tabulis æneis. Stockholmiæ 1767”. I 
detta verk, det första specialverk öfver Capfloran, be- 
skrifver B. 14 nya slägten och omkring 130 nya arter. 
Af de nya slägtena erkännas följande tio: Dilatris (Hæ- 
modoraceæ), TJiamnocortus (Re stiaceæ), Disa (Orchideæ), 
Colpoon och Grubbla (Santalaceæ), Aulax (Proteaceæ), 
Melasma (Personatæ), Stilbe (Verbenaceæ) Cypliia (Cam- 
panulaceæ) samt Lidbechia (Compositæ), fortfarande af 
vetenskapen såsom naturliga och välgrundade. 
Ungefär samtidigt med den Grubbska samlingen 
erhöll B. genom köp en annan mycket värdefull sam¬ 
ling, nemligen en som Linnés lärjunge D. Rolander 
gjort under en resa till Sydamerika och Vestindien, 
hufvudsakligen i Surinam. Ur denna samling beskref 
B. ett nytt Graminé-slägte, Scleria, samt flere nya arter. 
Genom bearbetningen af den Grubbska samlingen 
särskildt intresserad för Godahoppsuddens flora fortfor 
B. alltjemt att öka sina samlingar af capska växter. 
Synnerligen rika bidrag erhöll han af sin vän C. P. 
Thunberg och ej obetydliga, tid efter annan, af P. J. 
Bladh, C. M. Blom, C. G. Ekeberg, C. F. Hornstedt, 
F. P. O LDENBURG, A. SPARRMAN OCll C. H. WäNMAN. Af 
nordafrikanska växter eger herbariet ett ej ringa antal, 
härstammande från G. Rothmans (Tripolis) och F. Has- 
sELQuisTs (Egypten) resor. De amerikanska växterna 
