131 
normal storlek ; samt en liten pistill. Fodret var fullt 
utslaget, men de öfriga delarne i knoppstadium, i det 
kronan omslöt befruktningsdelarne. 
På grenarnes basala delar sutto en mängd delvis 
adventi va knoppar och skott af intill 3 cm. längd, h vilkas 
blad voro bleka och föga utvecklade, och som syntes 
ämnade till att öfvervintra. En mikroskopisk under¬ 
sökning visade, att i deras öfre bladveck sutto outveck¬ 
lade blomknoppar eller blomställningar, hvarför de utan 
tvifvel voro ämnade att nästa vår uppträda som blom¬ 
bärande skott. 
På våren s. å. iakttog jag äfven exemplar, som 
voro sådda föregående vår. De visade först ett utse¬ 
ende, som påminde om de nyss beskrifna höstexem¬ 
plarens, men snart växte grenspetsarne ut och bildade 
de normala blomställningarne, hvilkas blad äro högblad 
och hvilkas blommor äro långskaftade. Dessa blombä¬ 
rande grenar hade förmodligen utvecklats ur sådane 
öfvervintrade knoppar, som nyss omnämnts hos höst¬ 
exemplaren. 
Växten uppträdde således här som bienn, ehuru 
den eljes angifves såsom annuel. Emellertid tyder bild¬ 
ningen af de felslagna blommorna under första året 
otvifvelaktigt därpå, att växten här fått en abnorm 
utveckling. Jag tror, att detta bör förklaras sålunda: 
Genom den tidiga sådden på våren hafva sådana skott 
här drifvits till utveckling redan under första året, hvilka, 
. om växten såtts senare, skulle hafva öfvervintrat på 
ett mycket tidigare utvecklingsstadium. Dessa med 
felslagna blommor försedda skott äro nemligen prolep- 
tiskt utvecklade blomställningar, som fått en öfvervä- 
gande vegetativ utbildning. Då dessa för tidigt utveck¬ 
lats, ersättas de af adventiva knoppar på växtens ba- 
sala delar. 
I Upsala botaniska trädgård brukar denna art år 
från år uppträda som sjelfsådd, och därför sannolikt 
på samma sätt som i vilda tillståndet. Den gror där 
