149 
sedan idkades affärsmässig, rätt betydlig champignon¬ 
kultur i de gamla kasematterna å Elfsborgs f. d. fästning). 
Bland Strophoriœ synes den eljest rätt sällsynta A. 
merclarius älska drifhusluft. Den är funnen på sådan 
lokal i Trädgårdsföreningen, vid Öfverås, Torp, Ang- 
gården (Theor.). Såsom tillfälliga gäster äro noterade 
A. œruginosus och semiglobatus. 
Hyplioloma har 2 arter, som sällan saknas i drif- 
hus: A. fascicularis och appendi cidatus, den förra å mult- 
nadt trä, den senare vid trädrötter o. dyk Begge an¬ 
taga ovanliga former; den förra blir h. o. h. grön, den 
senare kan ikläda, sig en prydlig, så att säga exotisk 
drägt och är då otvifvelaktigt den af Fries i Icon. 
Hymen, (tab. 134 f. 3) af bildade A. coronatus. Sällsyn¬ 
tare ses A. fascicularis’ närmaste slägting A. sublate- 
ritius. En enstaka gång har jag noterat A. lacrymabundus 
Bull, (non Fr. = A. velutinus Pers.) i en drifbänk, li¬ 
kasom A. (Hyplioloma) spadiceus bland träsplint och A. 
foenisecii på införd trädgårdsmull. 
Af Panæoli förekommer åtminstone A. campanulatus 
ej sällsynt och af Psathyrellce A. disseminatus , säkerligen 
allmännast af alla orangerisvampar, året om i täta floc¬ 
kar, någon gång äfven A. gracilis och kanske flera. 
Slägtet Coprinus har, såsom var att vänta, ej säl¬ 
lan träffats representeradt. Arterna uppträda dock mest 
enstaka, endast C . fimetarius i drifbänkar gruppvis. 
För öfrigt har jag antecknat C. micaceus , niveus , plicatilis , 
ephemer us (ovanligt kraftig), radiatus samt de annars 
sällsynta picaceus och lagopus. Otvifvelaktigt skulle 
kunna tilläggas långt flera, men mången gång har art¬ 
bestämningen gått öfver min förmåga. Äfven i våra 
boningsrum uppspirar stundom i blomkrukor någon 
mer eller mindre svårbestämd individ. 
Bolbitius fragilis visar sig en eller annan gång så¬ 
som flyktig gäst. 
Paxillus lamellirugus Dec. (= panuoides Fr.) har ej 
sällan vintertiden anträffats växande på murknadt trä. 
