183 
betydlig höjd och växer dessutom allt för glest för att 
kunna utöfva någon inverkan på undervegetationens 
utseende. Växtformationens karaktär är en rismyr 
(Sphagnetum-Myr till osum) och benämnes af allmogen 
”myst”. 
Granen förekommer i jämförelse med tallen blott 
sparsamt och är att söka uti trängre dalgångar samt 
på bergssluttningar, ståndorter som fuktas af ständigt 
sipprande grundvatten och som ligga skyddade för vin¬ 
den. Så väl af granens sparsamma förekomst som af 
dess i allmänhet sjukliga utseende, får man den upp¬ 
fattningen, att fjällklirnatet icke lämpar sig för den- 
samma, mot denna uppfattning strider emellertid dess 
höga uppstigande på fjällen. Granen uppträder i de 
lägre fjälltrakterna uti t vän ne växtformationer, dels så¬ 
som vanlig granskog (Abiegnum-Hylocomiosum) med 
undervegetation af ett rikligt risskikt samt bottenskikt 
af bladmossor, dels å fuktigare ståndorter såsom gran¬ 
myr (Abiegnum-Sphagnosum) med färre ris samt bot¬ 
tenskikt af hvitmossor. I denna sistnämda växtforma¬ 
tion, som merendels uppträder omkring källdragen och 
är af kärrartad karaktär, träffas äfven några högväxta 
örter och gräs såsom Geranium silvaticum , Alchemilla vul¬ 
garis, Polypodium Dryopteris , Equisetum silvaticum , A ira 
cœspitosa m. fl. Dylika s. k. ”granmoor” äro alltid af 
ringa utsträckning. 
I blandning med tall förekommer granen uti barr¬ 
blandskog (Pineto- Abiegnum-Hylocomiostmi), undervegetatio¬ 
nen är härstädes lika med granskogens, hvaraf det vill 
synas, att det är tallen som intränger å granens om¬ 
råde och ej tvärt om. 
Blandskogar af barrträd (mest tall) samt björk (Pi- 
neto-Betideta-Cladinosa) uppträda å de talrika brandfäl¬ 
ten egentligen blott såsom öfvergångsformationer, i det 
björken förr eller senare dukar under i kampen mot 
tallen. Man träffar nämligen i blandskogarne aldrig 
björkträd af någon betydlig storlek, och inne i tallsko- 
