192 
andra, så kan Bilimbia Nitsc/ikeana ej anses vara till ar¬ 
ten skild från C. denigrata. För öfrigt står den vex- 
ling i sporernas längd, som ofta förekommer hos olika 
exemplar af C. denigrato , icke i någöt bestämdt förhål¬ 
lande till vexlingarne i pycnoconidiernas form och stor¬ 
lek, bålens byggnad och apotheciernas färg, hvarföre 
sporlängden ej kan lemna någon bestämd artkaraktär 
för ifrågavarande laf. Hemipoliella- formen afviker en¬ 
dast genom mycket tunn bål och ljusare, stundom nä¬ 
stan hvita apothecier, men öfvergår till och med på sam¬ 
ma exemplar i den vanliga formen med mörkare fär¬ 
gade eller svartaktiga apothecier. En form af C . de¬ 
nigrata är äfven Lecidea anomala c pyrenotJiizans Nyl. 
Scand. p. 203, utmärkande sig genom något kortare 
sporer, som äro 7—11 g långa. 
Med hänsyn till bålens byggnad och pycnoconidi¬ 
ernas form förete de undersökta exemplaren af G. de¬ 
nigrata en del egendomligheter och olikheter sinsemel¬ 
lan, som betydligt försvårat undersökningarne af denna 
lafs utvecklingshistoria, och full klarhet häri kan en¬ 
dast vinnas genom direkta iakttagelser öfver den unga 
lafbålens utveckling i naturen under en längre följd af år. 
Olikheterna synas nämligen till stor del bero på laf¬ 
bålens ålder, hvartill äfven komma individuela afvi- 
kelser. Så t. ex. kan en påtagligen gammal bål än va¬ 
ra temligen tjock och bestå af intill hvarandra stälda 
vårtor, än åter vara mycket tunn och sakna distinkt 
utbildade sådana. 
En temligen väl utvecklad bål, som på grund af 
saknad af bortdöende delar synes vara jämförelsevis 
ung består af oregelbundna, nedtill mer eller mindre 
sammanhängande mörkare och ljusare vårtor. En del 
af dessa äro gröna andra åter mer eller mindre gråhvi- 
ta. Undersökes en sådan bål såväl genom snitt som 
genom krossning af dess delar, så visar det sig, att de 
ljusare vårtorna, som äro till form och storlek vexlan- 
de, bestå af en ung, tätt förgrenad hyfväfnad jämte en 
