198 
exemplar funnit små hvitaktiga, kulformade bildningar, 
som uppkommit genom deras groning tillsammans med 
frigjorda gonidier eller unga algceller på blottade stäl¬ 
len mellan bålvårtorna, hvilka kulor till sin byggnad 
äro sorediebildningar. De korta pycnoconidierna hafva 
härvid förlängt sig genom tillväxt i den ena eller båda 
ändarne och blifvit på hvarjehanda sätt böjda samt ut¬ 
växt till hyfer, som tilltagit betydligt i tjocklek och 
utbildat sig till förgrenade rader af stora reservnärings- 
förande celler eller sphæroidceller, fylda af ett oljear- 
tadt, starkt ljusbrytande och ofta något gulskimrande 
innehåll. Till formen äro dessa sphæroidceller än cy¬ 
lindriska med mer eller mindre starkt utbuktade sido¬ 
väggar, 7—12 /ii långa och omkring 6 p tjocka, än nä¬ 
stan klotrunda, 4—8 p i diameter (fig. 15, 16). Från- 
sedt innehållets färg likna de genom sin anordning i 
rader ej så litet en Chroolepiis, och rundade sphæroid¬ 
celler, som på gammalt material äro tomma, kunna, om 
de ligga isolerade, lätt förvexlas med tomma gonidier- 
Haustoriebildning uteblifver och de i dessa sorediekulor 
förekommande gonidierna äro i allmänhet större än i 
bålen och kunna uppnå en storlek af omkring 17 p i 
diameter. De föröka sig genom uppdelning af inne¬ 
hållet i 2 eller några få portioner, stundom i en mängd 
små kroppar, som genom modermembranens upplösning 
frigöras. Stundom anträffas en sorediekula på själfva 
pycnidmynningen. Pycnoconidierna måste då genast 
vid utträdet hafva kommit i beröring med några blottade 
gonidier tätt invid pycnidmynningen, hvilket ej kan vara 
omöjligt, då pycniderna äro insänkta bland öfverväxan- 
de bålvårtor. På grund af sin runda form och därige¬ 
nom, att de lätt lossna, torde dessa sorediekulor vara. 
väl egnade för lafvens spridning. 
Bål af denna byggnad har jag funnit både hos huf- 
vudformen och pyrenothizans-ÎQYmQK äfvensom hos ett 
exemplar med temligen tunn bål på gammal ved, hvil¬ 
ket genom 9—18 p långa sporer med inblandning af 
