209 
Efter en veckas odling hade nästan alla Glœocapsa-g o- 
nidierna i stället för att vara gulgröna blifvit blekt 
blågröna såsom den fria algen, från hvilken de här¬ 
stammade. Geléinembranerna hade blifvit något tjockare 
och här och hvar anträffades små grupper af algceller, som 
genom delning frigjort sig från hyferna och voro fullkom¬ 
ligt lika den GJæocajJsa , med hvilken pycnoconidierna in- 
gingo symbios. Under de för lafven abnorma förhållanden, 
under hvilka den försattes i detta försök, kunde hy¬ 
ferna ej vidare utföra sina lifsfunktioner och åt goni- 
dierna lemna någon näring, genom hvilken dessa skulle 
kunna bibehålla sig såsom sådana. Gonidierna åter- 
gingo därföre till algens normala lefnadssätt. Hyferna 
dogo, och anledningen därtill torde åtminstone till stor 
del vara att söka i bristande tillgång på behöflig nä¬ 
ring i den omgifvande fuktigheten på det för dem olämp¬ 
liga substratet, en näring, som däremot kan erbjudas 
dem på de substrat, vid hvilka lafven är bunden i na¬ 
turen 1 ). Då i bålbitarne grupper af Protococcus-goni- 
l ) Det torde kunna ställas utom allt tvifvel, att lafvarne i 
allmänhet hämta någon del af sin näring från sitt substrat genom 
det vatten, som fuktar detta, och att det är substratets fysiska 
och kemiska beskaffenhet, som afgör, om eller hvilka lafvar kunna 
komma till full utveckling på detsamma. I en uppsats: Om före¬ 
komsten af stenlafvar på gammalt trä af Rutger Sernander, Bot. 
Not. 1891, p. 17 har författaren sökt visa, att en del lafvar hålla 
sig till vissa substrat därföre, att det på andra substrat finnes 
bakterier, som ”angripa” deras ”lafanlag” (1. c. p. 27). Emellertid 
äro högst få fall kända, då bakterier angripa och förstöra lefvande 
växtdelar, och ännu har ingen iakttagit något dylikt beträffande 
lafvarne, hvilka genom de syror, de innehålla, torde vara väl skyd¬ 
dade mot dem. Däremot är det högst sannolikt, att bakterier och 
andra mikroorganismer genom sin inverkan på döda organiska 
ämnen gifva substratet en viss kemisk beskaffenhet, såsom förhål¬ 
landet antages ega rum i humus, hvarigenom detsamma kan blifva 
lämpligt för vissa lafvar, men icke för andra. Naket trä däremot, 
som t. ex. under tidernas lopp blifvit ntlakadt och impregneradt 
med stoft och små sandpartiklar, erbjuder därigenom ett substrat, 
som något liknar den förvittrade stenen och skulle därföre kunna 
intagas af vissa, mindre nogräknade stenlafvar, o. s. v. Under det 
Bot. Not. 1891. 14 
% 
