% 
231 
I allmänhet antingen sakna de proleptiska skotten 
basala lågblad — d. v. s. hos Linncea knoppfjäll med 
förmåga till vidare utveckling — eller ock ega de 
blott ett par sådana, till sin utveckling och natur 
betydligt närmande sig örtbladen. Då det i skemat 
talas om de proleptiska skottens utveckling ur knop¬ 
par, bör för undvikande af missförstånd erinras om, 
att sålunda oftast ej någon egentlig af knoppfjäll 
skyddad vinterknopp blifvit anlagd, utan att ett skott 
med relativt långa basal-internodier direkt kommit till 
utbildning. För assimilations- och föryngringsskotten 
blir det sålunda ofta svårt att afgöra, huruvida deras 
längdtillväxt på sensommaren och hösten är af pro- 
leptisk natur eller blott en fortsättning af den på 
försommaren påbörjade utvecklingen. I ofvanstående 
skematiska öfversigt har derför blott de terminalt 
uppkomna assimilations- och föryngringsskott anförts 
som proleptiska, hvilka genom axelns beskaffenhet och 
sina bakre blad visat ett bestämdt afbrott mot det 
skott af samma årgång, på hvilket de utgöra en 
direkt fortsättning 1 ). 
Mycket vanligt är att anträffa vinterknoppar 
af ett par millimeters längd, som genom knoppfjäl¬ 
lens beskaffenhet stå på öfvergång till proleptiska 
skott. I skemat hafva de dock ej upptagits såsom 
sådana. 
De blad, ur hvilkas axiller de respektive prolep¬ 
tiska eller opsigona skotten utgått, är o naturligtvis 
alla af ren örfcbladsnatur. 
Hvad sjelfva höstblomstringen angår, visar sig 
denna till största delen vara proanthesis. Redan från 
den 11 augusti finnas exempel på detta fenomen och 
1 ) Man jämföre den proleptiska utveckling, som långskotten 
hos Quercus sessiliflora Sm. enligt Areschouej (Beiträge zur Biologi 
der Holzgewiichse. Lunds Universitets Årsskrift. Tom. XII pag. 
17 och tafl. II, fig. 22) undergå. 
